П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/7961/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Мультян Марина Бондівна 
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
05 листопада 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
 І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

1.1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 включно;

1.2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 року включно в розмірі з урахуванням висновків суду у цій справі.

2. В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.09.2022 у справі №120/467/22 відповідачем проведено перерахунок індексації грошового забезпечення та виплачено кошти у сумі 25556,97 грн. Проте на думку позивача, розрахунок індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року здійснено невірно, що зумовило його звернутися до суду із даним позовом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 провадження у справі ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - закрито.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Не погодившись із ухвалою про закриття провадження, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

5. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що позовні вимоги щодо правильності обчислення індексації можуть бути заявлені окремим позовом. 

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України від 12.08.2019 № 197 ОСОБА_1 звільненого з військової служби, а відповідно до наказу від 02.08.2019 № 131 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 12.08.2019.

7. На день виключення зі списків особового складу відповідачем не було проведено виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 01.12.2018.

8. З метою нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 01.12.2018 позивач звернувся до суду.

9. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.07.2021 по справі №120/2088/21-а, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2021 його адміністративний позов до Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України задоволено частково.

10. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018.

11. На виконання рішення суду відповідачем нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з    01.01.2014 по 28.02.2018 включно у сумі 1715,79 грн. При цьому, як базовий місяць для нарахування індексації за період з 01.01.2014 до 28.02.2018 враховано: за період з 01.01.2014 по 31.08.2014 з урахуванням базового місяця січень 2014 року, з 01.09.2014 по 31.12.2014 з урахуванням базового місяця вересень 2014 року, з 01.01.2015 по 31.08.2015 з урахування базового місяця січень 2015 року, з 01.09.2015 по 31.12.2015 з урахуванням базового місяця вересень 2015 року, з 01.01.2016 по 31.07.2017 з урахуванням базового місяця січень 2016 року та з 01.08.2017 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця серпень 2017 року.

12. Не погоджуючись із застосуванням при нарахуванні та виплаті індексації таких базових місяців, позивач звернувся до суду позовом вважаючи, що відповідач мав враховувати як базовий місяць січень 2008 року.

13. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.09.2022 по справі №120/467/22, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023 його адміністративний позов до Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України задоволено.

14. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 31.08.2014 з урахуванням базового місяця січень 2014 року, з 01.09.2014 по 31.12.2014 з урахуванням базового місяця вересень 2014 року, з 01.01.2015 по 31.08.2015 з урахування базового місяця січень 2015 року, з 01.09.2015 по 31.12.2015 з урахуванням базового місяця вересень 2015 року, з 01.01.2016 по 31.07.2017 з урахуванням базового місяця січень 2016 року та з 01.08.2017 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця серпень 2017 року.

15. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 включно, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми.

16. На виконання рішення суду відповідачем нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 включно у сумі 25556,97 грн.

17. Проте, позивач зазначає, що індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 йому було розраховано не вірно. За підрахунками позивача індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 повинна була б становити 114503 грн, тому останній звернувся до суду із вимогою зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 року включно в повному розмірі з урахуванням висновків суду у цій справі.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

19. У силу пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

20. Таким чином, право позивача на звернення до суду гарантоване законом.

21. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

22. Суд зазначає, що відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

23. Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

24. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

25. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

26. Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

27. Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

28.   Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого

29. Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року по справі № 11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

30. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

31. Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

32. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.09.2022 по справі №120/467/22 було зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 включно, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми.

33. Не погоджуючись з діями відповідача щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 включно у сумі 25556,97 грн., позивач звернувся до суду з позовними вимогами, у яких просить суд, зокрема, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 року включно в повному розмірі з урахуванням висновків суду у цій справі.

34. Верховний Суд у постанові від 27 липня 2022 року у справі №540/606/20 зауважив, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Якщо позивачка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення у справі порушувалися її права, свободи чи інтереси, то вона повинна була звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності пенсійного органу, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення у справі, в окремому судовому провадженні не повинні розглядатися. Суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадію судового провадження. Відтак, оскільки є така, що набрала законної сили постанова суду з того самого фактичного предмету спору (щодо призначення та виплати пенсії позивачці) і між тими самим сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту четвертого частини першої статті 238 КАС України.

35. Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, в даному випадку, позивач не погоджується з порядком виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.09.2022 у справі №120/467/22, адже зазначає про невірний розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць січень 2008 року.

36. Таким чином, є таке, що набрало законної сили рішення суду (рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.09.2022 у справі №120/467/22), з того самого фактичного предмету спору (щодо нарахуванні і виплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період з урахуванням базового місяця - січень 2008 року), між тими самими сторонами (позивач ОСОБА_1 , відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ) і, фактично, з тих самих підстав. 

37. Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на правові позиції Верховного суду, зокрема у справі №400/3826/21, сформовані щодо необхідності визначення у судовому рішені конкретних сум, як такі що не є аналогічними з  спірними правовідносинами у цій справі.  

38. Крім того, якщо позивач вважає, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.09.2022 у справі №120/467/22 повинно було містити розрахунок точних сум індексації, то вирішити вказане питання позивач повинен був в рамках апеляційного оскарження рішення суду у справі №120/467/22.

39. Щодо доводів позивача про невірний розрахунок індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року як підставу для звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне. 

40. Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

41. В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

42. З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

43. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

44. Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

45. Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

46. Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

47. Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

48. Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

49. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

50. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

51. Проаналізувавши предмет позову у цій справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що він спрямований на належне виконання іншого судового рішення, зокрема, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.09.2022 по справі, яким вже вирішено питання щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року.

52. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

53. Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

54. За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

55. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

56. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

57. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

58. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

59. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

60. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Залімський І. Г.