ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року	Львів	Справа № 597/305/24 пров. № А/857/18591/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                  Хобор Р.Б.,
суддів                                                                       Глушка І.В., Шавеля Р.М. 
з участю секретаря судового засідання                     Слободян І.М.
                     
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 03 липня 2024 року, ухвалене суддею Торською І.В. у м. Заліщики у справі № 597/305/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1341101 від 23.02.2024 року.
03 липня 2024 року Заліщицький районний суд Тернопільської області прийняв рішення, яким задовольнив позов.
Скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА №1341101 від 23.02.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП закрив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Тернопільській області 605,60 гривень судового збору в дохід держави.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів вину позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 183 КУпАП (Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб).
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.
Таку позицію обґрунтовує тим, що 23 листопада 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , позивачка здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, чим порушила ст. 183 КУпАП. Позивачці в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення було роз`яснено її права та обов`язки. Після дослідження обставин, поліцейський прийняв постанову про накладення на позивачку адміністративного стягнення. Факт здійснення позивачкою адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 23 лютого 2014 року відповідач прийняв постанову серії ЕГА № 1341101 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивачку визнав винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.
У цій постанові зазначено, що позивачка за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до статті 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Об`єктивна сторона правопорушення, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає безпідставного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.
Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження того факту, що позивачка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, відповідач надав відеозапис з нагрудної камери поліцейського.
Оглянувши відеозапис із нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд встановив, що позивачка в розмові з поліцейськими пояснила, що причиною виклику поліції стало те, що чоловік її сестри під час конфлікту застосував до позивачки фізичне насильство, внаслідок чого позивачка впала на землю. 
Також, апеляційний суд із відеозапису встановив, що позивачка, під час розмови із працівником поліції заперечує вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП.
Окрім того, з відеозапису видно, що поліцейський, при здійсненні виїзду за повідомленням позивачки, не перевірив підставність звернення позивачки. 
Дослідивши відеозапис із нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд, встановив те, що цей доказ не підтверджує факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП  - завідомо неправдивий виклик спеціальних служб.
Отже, вину позивачки у вчиненні вказаного правопорушення відповідач не довів.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач неправомірно притягнув позивачку до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП.
Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. 
Відповідно до статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:
1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;
2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;
3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;
4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;
5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;
6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;
7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;
8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;
9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Виходячи з цих обставин, апеляційний суд вважає, що постанову серії ЕГА № 1341101 від 23.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення на  ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 850 грн. необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Вказані висновки є підставою для задоволення позову.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають, оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 03 липня 2024 року у справі № 597/305/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Р. М. Шавель  	

Повний текст постанови складений 22.10.2024 року