ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9112/24 Справа № 205/3691/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,
за участі секретаря судового засідання – Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дублікату виконавчого листа, в якій подана апеляційна скарга Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024року, –

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі – ТОВ «Брайт Інвестмент») звернулося в суд з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Заява обґрунтовувалась тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2013року у цивільній справі № 205/3691/13-ц позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23 жовтня 2007року в розмірі 1 100 934,08грн, яка складається із: заборгованості по кредиту в розмірі 575 722,20грн; заборгованості по відсоткам в розмірі 381 245,64грн; заборгованості по пені в розмірі 85 360,76грн; заборгованості по штрафам в розмірі 58 605,48грн. Стягнуто рівними частками з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір в розмірі 3 441,00грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015року № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 05 лютого 2015року № 26 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», згідно з яким з 06 лютого 2015року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра».

Згідно договору № GL48N718070 -blank про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2020року право вимоги за кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23 жовтня 2007року, укладеним між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 (найменування змінено на ПАТ «КБ «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») перейшло до ТОВ «ФК» «Дніпрофінансгруп».

Згідно договору № GL48N718070 -blank-01 про відступлення прав вимоги від 30 вересня 2020року ТОВ «ФК» «Дніпрофінансгруп» відступило права вимоги на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», разом з усіма додатками до нього (у тому числі графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін,змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021року замінено сторону стягувача з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Брайт Інвестмент» у виконавчих листах у цивільній справі № 205/3691/13-ц.

Заявник зазначав, що в матеріалах кредитної справи, яка була передана від ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ТОВ «Брайт Інвестмент» було встановлено відсутність виконавчих листів, виданих на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2013року у цивільній справі № 205/3691/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23 жовтня 2007року в розмірі 1 100 934,08грн. Строк пред`явлення виконавчого документу до виконання не пропущений ані первинним стягувачем ПАТ «КБ «Надра», ані ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та строк повторного пред`явлення виконавчого листа № 2/205/2099/2013 від 28 листопада 2013року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу не закінчився, оскільки переривався відповідно до положень ч.2,3 ст. 23, п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», на момент винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 25 листопада 2014року в межах виконавчого провадження № 41193442, та на підставі ч.3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» розпочався спочатку з дня закінчення строку дії відповідної заборони, а саме 23 вересня 2021року.

Згідно відповіді від 04 січня 2022року № 34890/02-64/6, наданої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області, на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) з 10 грудня 2013року по 25 листопада 2014року перебувало виконавче провадження № 41193442 з примусового виконання виконавчого листа № 2/205/2099/2013 від 28 листопада 2013року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 205/3691/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу в розмірі 1 100 934,08грн. У своїй відповіді УЗПВ у Дніпропетровській області зазначив, що виконавче провадження № 41193442 було завершено 25 листопада 2014року на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанов про повернення виконавчих документів).

Відповідна заборона щодо звернення стягнення на майно боржника була встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності з дня його опублікування 07 червня 2014року та втратив чинність 21 квітня 2021року.

Проте, пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набув чинності 23 квітня 2021року, було продовжено дію мораторію та передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (зі змінами, внесеними Законом України від 16 вересня 2020року № 895-IX) втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, заборона щодо звернення стягнення на майно боржника діяла до 23 вересня 2021року включно, а отже строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня закінчення строку дії відповідної заборони, а саме з 23 вересня 2021року.

Заявник вважав, що строк повторного пред`явлення виконавчого листа № 2/205/2099/2013 від 28 листопада 2013року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 205/3691/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу не закінчився, оскільки переривався відповідно до положень ч.2,3 ст. 23, п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу 25 листопада 2014року в межах виконавчого провадження № 41193442 та на підставі ч.3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» розпочався спочатку з дня закінчення строку дії відповідної заборони, а саме 23 вересня 2021року.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущений, ані первинним стягувачем ПАТ «КБ «Надра», ані ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Згідно відповіді ФГВФО від 17 лютого 2022року № 60-2155/22 за результатами перевірки наявних у ФГВФО виконавчих листів ПАТ «КБ «Надра», виконавчий лист № 2/205/2099/2013 від 28 листопада 2013року відсутній, оскільки фонду цей лист не передавався і від органів ДВС не надходив, що свідчить про втрату оригіналу виконавчого листа не з вини стягувача.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників та сайту автоматизованої системи виконавчого провадження жодного відкритого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» в органах державної виконавчої служби, приватних виконавців на теперішній час на виконанні не перебуває. До ПАТ «КБ «Надра» та ФГВФО зазначений виконавчий лист не повертався, а отже можна вважати такий виконавчий лист втраченим.

Ураховуючи викладене, заявник виклав вимогу про видачу дублікату виконавчого листа № 205/3691/13-ц від 28 листопада 2013року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 100 934,08грн в частині боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024року у задоволенні заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Брайт Інвестмент» виклало вимогу про скасування ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа.
Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що ухвала постановлена з невідповідністю викладених у ній висновків обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.
Заявник зазначає, що строк повторного пред`явлення виконавчого листа № 2/205/2099/2013 від 28 листопада 2013року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу не закінчився, оскільки переривався відповідно до положень ч.2,3 ст. 23, п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», на момент винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 25 листопада 2014року в межах виконавчого провадження № 41193442 та на підставі ч.3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» розпочався спочатку – з дня закінчення строку дії відповідної заборони, а саме 23 вересня 2021року.
Посилаючись на правові позиції викладені у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015року у справі № 6-58цс15, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначає, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмові в захисті порушеного права.
У постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2015року у справі № 6-483цс15 вказану правову позицію доповнено висновком про те, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.
Таким чином, на думку заявника, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущений, а ні первинним стягувачем ПАТ «КБ «Надра», а ні ТОВ «Брайт Інвестмент».
Крім того, зазначено про втрату оригіналу виконавчого листа № 2/205/2099/2013 від 28 листопада 2013року не з вини стягувача.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в електронному суді, а також оголошенням на веб-порталі судової влади України.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2013року у цивільній справі № 205/3691/13-ц позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1464-Н від 23 жовтня 2007року в розмірі 1 100 934,08грн, яка складається із: заборгованості по кредиту в розмірі 575 722,20грн; заборгованості по відсоткам в розмірі 381 245,64грн; заборгованості по пені в розмірі 85 360,76грн; заборгованості по штрафам в розмірі 58 605,48грн. Стягнуто рівними частками з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір в розмірі 3 441,00грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2021року замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Брайт Інвестмент» у виконавчих листах у цивільній справі № 205/3691/13-ц.

Також встановлено, що 28 листопада 2013року представник за довіреністю головний юрисконсульт ПАТ «КБ «Надра» – Шляхтіна А.В. отримала копію рішення суду та чотири виконавчі листи, про що свідчить відповідна розписка.

У відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04 січня 2022року зазначено, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з 10 грудня 2013року по 25 листопада 2014року перебувало виконавче провадження № 41193442 з примусового виконання виконавчого листа № 2/205/2099/2013 від 28 листопада 2013року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу в розмірі 1 100 934,08грн. 25 листопада 2014року державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу в зв`язку зі встановленою законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Брайт Інвестмент» було обізнано про строки звернення виконавчого листа до виконання у цивільній справі № 205/3691/13-ц, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив ще до придбання 05 серпня 2020року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у ПАТ «КБ «Надра» права вимоги до ОСОБА_1 у вказаній справі, доказів його переривання, відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», суду не надано, не зазначено поважних причин пропуску цього строку. Твердження заявника про відсутність виконавчих листів як у нього, так і в органах виконавчої служби не є поважною причиною для поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання. Видача дублікату виконавчого листа можлива лише в межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Заявником не було доведено наявності обставин, які б перешкоджали пред`явити повторно виконавчий лист до виконання первісним кредитором ПАТ «КБ «Надра» вчасно у строки передбачені законом. При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відступлення прав вимог не є поважною причиною для відновлення прав стягувача або звільнення його від обов`язку добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки під час виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Дублікат – це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

05 жовтня 2016року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016року (далі – Закон № 1404-VIII), згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню – з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021року у справі № 643/20898/13-ц. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду».

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що дублікат виконавчого документу видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні акти проведення перевірки ПАТ «КБ «Надра» щодо наявності виконавчих документів, матеріали службових розслідувань у випадку виявлення втрати, і до часу укладення договору про відступлення права вимоги 05 серпня 2020року ці обставини самим банком не встановлювались.

Заявником не було доведено наявності обставин, які б перешкоджали пред`явити повторно виконавчий лист до виконання первісним кредитором ПАТ «КБ «Надра» вчасно у строки передбачені законом.

При цьому, відступлення прав вимог не є поважною причиною для відновлення прав стягувача або звільнення його від обов`язку добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки під час виконання рішення суду.

Встановивши, що строк пред`явлення виконавчого листа № 2/205/2099/13 від 28 листопада 2013року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу в розмірі 1 100 934,08грн до виконання сплив ще до придбання 05 серпня 2020року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у ПАТ «КБ «Надра» права вимоги до ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» про видачу дублікату виконавчого листа.

Отже, під час продажу ПАТ «КБ «Надра» права вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 банк вже втратив право пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, згідно пункту 10 договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070 -blank- 01 від 30 вересня 2020року новий кредитор цим підтверджує, що до моменту укладення цього договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за основними договорами, змістом основних договорів та зауважень до них не має і приймає усі ризики, пов`язані із основними договорами та правами вимоги. Новий кредитор самостійно несе ризики, пов`язані із порушення зазначених у цьому пункті договору гарантій та запевнень.

Слід зазначити, що як первісний стягувач, так і новий (заявник), які є юридичними особами, зобов`язані забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі й щодо контролю за примусовим виконанням рішень. Натомість доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію заявником (стягувачем) своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, суду не надано.

Заявник, укладаючи договір про відступлення прав вимоги, прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у справі та у виконавчому провадженні первісним стягувачем до його заміни правонаступником.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

25 листопада 2014року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі встановленою законом забороню щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

За період з дня повернення виконавчого листа (переривання строку 25 листопада 2014року) до дня відступлення прав вимоги (05 серпня 2020року) первісний стягувач не звертався до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та про видачу дублікату виконавчого листа.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання. Законодавець обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися, однак визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

Матеріали справи вказують на те, що попередній кредитор ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» не цікавився обставинами виконання ухваленого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 205/3691/13-ц щодо боржника ОСОБА_1 рішення. Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа ТОВ «Брайт Інвестмент» вперше звернулося до суду через півроку після придбання права вимоги боргу.

Апеляційний суд звертає увагу, що ТОВ «Брайт Інвестмент» вже реалізувало своє право на таке звернення, суд у задоволенні відповідних вимог відмовив і Товариство таку відмову не оскаржило, тож погодилося з необґрунтованістю та бездоказовістю раніше заявлених вимог про видачу дублікату виконавчого листа. На час подання другої заяви з цими ж вимогами обставини не змінилися по суті, оскільки докази, які б давали підстави для її задоволення, не були надані, а власне такі документи, на які посилався заявник, цілком могли і повинні були бути надані на час розгляду першої заяви, жодних об`єктивних перешкод для чого не було.

Доводи апеляційної скарги щодо строків пред`явлення виконавчого документу до виконання, які обґрунтовані положеннями Закону України «Про мараторій стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд апеляційної інстанції не бере до уваги з вище наведених підстав.

Посилання заявника на те, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступило право вимоги на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» лише 30 вересня 2020року, а тому вказані обставини є підставою для видачі дублікату виконавчого листа, в тому числі з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, є безпідставними.

При цьому, заявником не було наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали б ПАТ «КБ «Надра» реалізувати своє право на повторне пред`явлення виконавчого листа № 2/205/2099/2013 від 28 листопада 2013року відносно боржника ОСОБА_1 до виконання у визначені Законом строки.

Матеріали справи не містять відомостей про звернення первісного стягувача ПАТ «КБ «Надра» із заявою про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відносно боржника ОСОБА_1 , оскільки такий строк закінчився ще до укладення договору про відступлення права вимоги від 05 серпня 2020року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» – залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024року– залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2024року.

Судді: