УХВАЛА
 
18 жовтня 2024 року
м. Київ
справа № 727/348/23
провадження № 61-13819 ск24 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 серпня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Букпартнербуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, 
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 27 серпня  2024 року,у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
До Верховного Суду 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просила їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Щодо пропуску строку на касаційне оскарження
У відповідності до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повний текст оскаржуваної постанови складений 02 вересня 2024 року, тому останнім днем на подання касаційної скарги є 02 жовтня 2024 року.
10 жовтня 2024 року заявник подала касаційну скаргу з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України. У поданій касаційній скарзі зазначає про отримання копії оскаржуваної постанови її представником через засоби електронного зв`язку 13 вересня 2024 року, проте питання про поновлення строку на касаційне оскарження не порушує. 
Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
У зв`язку з наведеним вище, заявнику слід направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, навести поважні причини пропуску строку та надати докази на підтвердження їх поважності.
Щодо ціни позову та сплати судового збору
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
До касаційної скарги додано документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 984,80 грн, однак не наведено обґрунтування такого розміру відповідно до ціни позову (вартості спірного майна).
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.
При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач у справі. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна тощо.
На час вирішення питання про відкриття касаційного провадження матеріали цивільної справи № 727/348/23 в розпорядженні Верховного Суду відсутні.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення попередніх інстанцій, якими відмовлено у задоволенні вимоги майнового характеру про витребування майна з чужого незаконного володіння площею 116 кв. м.
Із касаційної скарги та копії судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимог майнового характеру (вартості спірного нерухомого майна, яке позивач просила витребувати), тому суд позбавлений можливості встановити розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні касаційної скарги.
При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.
Оскільки з поданої касаційної скарги та судових рішень попередніх інстанцій неможливо встановити ціну позову станом на день звернення до суду із вимогами майнового характеру, заявник зобов`язаний самостійно встановити й обґрунтувати розмір судового збору щодо вимог майнового характеру.
На підтвердження розміру судового збору заявник має надати належні докази (позовну заяву з визначеною ціною позову, докази про вартість майна, яке позивач просила витребувати, тощо) тадокументи, що підтверджують сплату судового збору у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України «Про судовий збір», у разі, якщо розмір сплаченого судового збору не відповідає вимогам закону.
Ціна позову також є визначальною при вирішенні питання про те чи підлягають касаційному оскарженню судові рішення у цій справі (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, та після закінчення строку на касаційне оскарження, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ : 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 серпня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 серпня 2024 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Суддя                                                                                    О. В. Білоконь