УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/7805/24 Головуючий у 1-й інст. Пилипюк Л. М. 
Категорія 57 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №296/7805/24 за матеріалами позовної заяви  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів, вчиненням незаконних рішень, дій чи бездіяльності
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 28 серпня 2024 року, яка постановлена головуванням судді Пилипюк Л.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів вчиненням незаконних рішень, дій чи бездіяльності, якими порушені її цивільні права. Просить: розглядати позовну заяву за правилами цивільного судочинства, оскільки ОСОБА_2 вчинив незаконні рішення, дії чи бездіяльність, якими порушив її цивільні права та інтереси, що мають цивільно-правовий характер; при розгляді позовної заяви врахувати ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо повноважень голови міської ради; визнати незаконними рішення, дії чи бездіяльність, вчиненні ОСОБА_2 ; прийняти обґрунтування 16 випадків незаконних рішень, дій чи бездіяльності; прийняти пояснення стосовно відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 , чим спричинені їй душевні страждання, що призвело до погіршення здоров`я, а також розміру моральної шкоди у сумі 200 000 грн. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , як Житомирський міський голова: 1) порушив законодавство незаконною відмовою надати проміжкову відповідь, про що зазначено в заяві від 10 лютого 2022 року, в листі від 20 вересня 2022 року №25/Д-136із; 2) порушив законодавство при зазначені в листі від 20 вересня 2022 року №25/Д-136із – 1 462 висновків, які суперечать між собою; 3) порушив строк розгляду заяви від 10 лютого 2022 року, так як розглянуто на 20 сесії 14 липня 2022 року №541 через 150 днів; 4) проєкт рішення про відмову, який переданий ОСОБА_2 супровідним листом від 20 квітня 2022 року №135/1/12, оформлений з істотним порушенням законодавства; 5) додаток «Списки…яким відмовлено» до проекту рішення, в якому пунктом 39 ОСОБА_1 відмовлено, складений без висновку спеціалістів, які опрацювали заяву від 10 лютого 2022 року; 6) при складені додатку до проекту рішення, висновок про підстави відмови здійснений без висновку спеціалістів, що чітко вказує, що документи, долучені до заяви від 10 лютого 2022 року не опрацьовані та не враховані; 7) при складанні додатку, висновок, що «схема зонування території міста, земельна ділянка…розташована в зоні мішаної багатоповерхової житлової забудови та громадської забудови (Ж-4), так як затверджений план зонування (Ж-4), не відповідає затвердженому генеральному плану та фактичній забудові; 8) при складанні проєкту рішення про відмову не враховано рішення сесії міської ради від 28 травня 2003 року №193, яким передана у приватну власність земельна ділянка суміжна площею 0,903 га для садівництва за адресою: АДРЕСА_1 ; 9) при складанні в додатку про відмову не враховано рішення сесії від 28 травня 2003 року №193, яким передана у приватну власність земельна ділянка суміжна площею 0,100 га для житлового будівництва за адресою: АДРЕСА_1 ; 10) при складанні проєкту рішення про відмову не враховано рішення міської ради від 21 червня 2012 року №400, яким передано для колективного гаражного будівництва суміжну земельну ділянку площею 1,200 га; 11) при складанні в додатку списку зазначено, що «земельна ділянка…розташована в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту», а міська рада в листі від 12 грудня 2022 року №25/Д-211із зазначила висновок, що затвердження плану санітарно-захисних об`єктів транспорту не приймалося; 12) незаконно передано ОСОБА_2 проєкт рішення про відмову з додатком «Списки…яким відмовлено», який має 12 порушень законодавства на оприлюднення; 13) незаконне включення ОСОБА_2 проекту рішення про відмову, оформленого з істотним порушенням законодавства, про які зазначено у викладених вище випадках; 14) незаконний розгляд проєкту рішення про відмову, який оформлений з 12 порушеннями законодавства на 20 сесії 14 липня 2022 року; 15) прийняте рішення №541 20 сесією 14 липня 2022 року оформлене з 12 порушеннями законодавства, так як жодне зауваження по проєкту рішення про відмову депутатами не було зазначено. Спричинення моральної шкоди аргументує погіршенням здоров`я та душевними стражданнями – емоціями людини, зміст яких є біль, муки, розчарування, відчуття несправедливості та інші негативні переживання. Вона позбавлена можливостей у реалізації звичок та побажань, що сприяло погіршенню відносин із оточуючими людьми. Порушення її конституційних прав під час розгляду її звернення призвело до погіршення її життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації її життя.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 28 серпня 2024 року ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі відмовлено та одночасно роз`яснено позивачу, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Житомирським окружним адміністративним судом (зазначена його адреса).

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню в цивільній справі, оскільки позбавляє її права захищати в суді порушені цивільні права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду в порядку ЦПК. Також просить апеляційний суд, як суд вищої інстанції, вжити заходів відповідно до чинного законодавства для запобігання порушень в судових рішеннях при розгляді її позовних заяв, оскільки, на її переконання, суддя Пилипюк Л.М. вчинила 17 випадків недодержання вимог законодавства при розгляді її заяви.
Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд першої інстанції, розглядаючи питання про відкриття провадження за її позовною заявою, здійснив недодержання вимог закону: незаконно змінив суть позовної заяви, зазначеної у вимозі 1; незаконно змінив суть вимоги 3; відмовив в ухвалі зазначити обґрунтування вимоги 4; не врахував суть вчинених 16 випадків незаконних рішень, дій чи бездіяльності, якими порушено її цивільні права; не врахував та не розглянув вимогу 2; здійснив незаконний виклад в ухвалі тлумачень 17 висновків із законів України, які не підлягають застосуванню при розгляді питання про відкриття провадження за її позовною заявою; відмовився застосовувати закони, які підлягають застосуванню відповідно до норм ЦПК України; безпідставно змінив суть спору про захист порушених цивільних прав та юрисдикцію. Суддя Пилипюк Л.М. вчинила 17 випадків, недодержання вимог, встановлених законодавством під час розгляду питання про відкриття провадження за її позовною заявою, якими порушила Закон України «Про судоустрій та статус суддів», яким встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до Європейський стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд та на доступ до правосуддя.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Судові повістки про виклик у судове засідання на 16 жовтня 2024 року сторонам вручені. Про причини неявки сторони суд не сповістили. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до п.1 частини першої ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що 10 лютого 2022 року на розгляд органу місцевого самоврядування надійшла заява ОСОБА_1 від 10 лютого 2022 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Житомирської міської ради від 14 липня 2022 року №541 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на підставі ст.39 ЗК України, ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Плану зонування території м. Житомира, затвердженого рішенням міської ради від 04 квітня 2017 року №579, у зв`язку з невідповідністю містобудівній документації (земельна ділянка розміщена в зоні мішаної багатоповерхової забудови та громадської забудови (Ж-4), частина земельної ділянки розташована в зоні вулиць в червоних лініях (ТР-2), земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні об`єктів транспорту.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 порушення її конституційних прав обґрунтовує, зокрема тим, що при розгляді її заяви від 10 лютого 2022 року ОСОБА_2 , як посадова особа Житомирської міської ради (Житомирський міський голова), не здійснив контроль за додержанням законодавства при розгляді її заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, чим не дотримані вимоги чинного законодавства щодо строків і процедури розгляду її заяви при відмові у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, внаслідок чого заподіяна моральна шкода.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.1 частини першої ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п.1 частини першої ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Із наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У пункті 7 частини першої ст.4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини п`ятої ст.21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Ураховуючи викладене вище, при вирішенні судом позову в цій справі, насамперед підлягає дослідженню правомірність дій відповідача при розгляді заяви ОСОБА_1 від 10 лютого 2022 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що охоплює собою встановлення судом обставин дотримання строків і процедури розгляду заяви та, як наслідок, надання оцінки правомірності прийнятого за результатами розгляду заяви рішення про відмову в її задоволенні, тобто відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. При цьому, такі обставини не пов`язані з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб, бо ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не набула. 

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що спір у цій справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду є правильним, оскільки стосується спору фізичної особи з посадовою особою органу місцевого самоврядування, предметом якого є перевірка законності дій та бездіяльності цієї особи, прийнятих або вчинених нею при здійсненні владних управлінських функцій. 

Відшкодування моральної шкоди залежить від вирішення публічно-правового спору, а тому також підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої ст.21 КАС України.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 частини першої ст.186 ЦПК України.

Щодо прохання, висловленого ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції про вжиття заходів, як судом вищої інстанції, для запобігання порушень у судових рішеннях при розгляді її позовної заяви чинного законодавства та норм процесуального права суддею Корольовського районного суду м. Житомира Пилипюк Л.М., яка вчинила, на її погляд, 17 випадків недодержання вимог законодавства.

Окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.

Відповідно до положень ст.385 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених ст.262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу. 

За положеннями частини десятої ст.262 ЦПК України, суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції, реалізація якого пов`язується із допущенням судом першої інстанції порушення норм права.

Якщо колегія суддів не встановила порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, підстав для постановлення окремої ухвали немає. 

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на помилковому тлумаченні норм процесуального права та з огляду на викладене вище додаткового правового обґрунтування не потребує. 

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала відповідає вимогам чинного процесуального законодавства та залишається без змін. Підстав для постановлення окремої ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 28 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 21 жовтня 2024 року.

Головуюча Судді: