КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 752/16199/21                               Головуючий у суді першої інстанції - Ольшевська І.О.
Номер провадження № 22-ц/824/15046/2024                                   Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
   ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2024 року                                                                                 м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів:                      Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Русан А.М..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суд міста Києва від 29 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,   із позовом про відшкодування шкоди у якому просив суд,  з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 29 серпня 2023 року, стягнути солідарно із відповідачів на свою користь збитки, завдані його квартирі та майну, що знаходиться в ній, у розмірі 6 220,00 грн.; понесені витрати на проведення експертної грошової оцінки в розмірі 2 800 грн; компенсацію за нанесену моральну шкоду в розмірі 60 000,00 грн.; понесені додаткові збитки у вигляді витрат на юридичні послуги у розмірі 36 860,00 грн.; зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за свій рахунок привести зовнішню стіну квартири АДРЕСА_1 до належного технічного стану та здійснити ремонт міжпанельних швів для уникнення подальшого руйнування/підтоплення квартири ОСОБА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що  він є зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Відповідачі у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані та проживають  у квартирі АДРЕСА_2 . Вказаній квартирі відповідачів межує зовнішніми стінами із квартирою в якій він проживає. Внаслідок самовільного перепланування сусідами, які є відповідачами у справі, балкону, що встановили над ним накриття (козирок), без належного дозволу, відбулося затікання дощової води  до  його квартири.
Позивач вказує, стіна його квартири розташована поряд зі стіною квартири відповідачів, оскільки будинки зведені торцями один до одного. Внаслідок закріплення накриття (козирка) були зруйновані міжпанельні шви на стіні будинку позивача, тому стікаючі води потрапляють у шви і підтоплюють квартиру останнього. Вода пошкодила стіни та внутрішнє оздоблення квартири, а також спричинила вологість та появу цвілі, що негативно позначилось на здоров`ї позивача та його сім`ї. 
Позивач зазначає, для мирного врегулювання спірного питання неодноразово звертався до відповідачів, проте усі звернення були проігноровані, відтак виправити та усунути порушення в досудовому порядку відповідачі не бажали, тому просив вирішити вказаний спір у судовому порядку задовольнивши його позовні вимоги. 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без задоволення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, пов`язані розглядом даної справи.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, просив суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Свої доводи апелянт обґрунтовував тим, що суд першої інстанції вирішуючи спір по суті дійшов помилкового висновку, що при зверненні до суду ним не було подано усіх належних та допустимих доказів, що саме відповідачі несуть відповідальність за шкоду, яка є результатом неправомірних дій останніх, завдану майну та здоров`ю позивача та членам його родини.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки акту обстеження №01/02, відповідно до якого встановлено, що відшарування шпалер, цвіль та підвищена вологість у квартирі позивача з`явилася внаслідок прикріплення до торцевої стіни будинку АДРЕСА_3 самовільно встановленого «козирка» балкону квартири відповідачів. Відтак, коли йде дощ, сніг, стікаючі води затікають у міжпанельні шви, внаслідок чого відбувається підтоплення квартири позивача.
16 вересня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , який заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Обґрунтовуючи свої заперечення представник відповідача послався на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з  врахуванням наданих сторонами та досліджених судом доказів у справі, в тому числі  висновку судової будівельно-технічної експертизи № 28992/22-44 від 14 квітня 2023 року проведеної на виконання ухвали суду у вказаній справі. 
При апеляційному  розгляді справи позивач у справі ОСОБА_1 підтримав, доводи викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення  його позову з підстав зазначених в позовній заяві та  мотивів, викладених в апеляційній скарзі. 
Представник відповідачів у справі  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , адвокат Куропата О.В. , був  належним чином повідомлений про дату? час та місце розгляду справи ( а.с. 114 т. 2), однак до суду апеляційної інстанції не з`явився  і доказів поважності неявки до суду апеляційної інстанції не подав, як і не подав заяв про відкладення розгляду справ. 
  У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу  за відсутності  відповідачів та їх представника.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , (загальною площею 69,5 кв.м., жилою площею 41,70 кв.м., яка складається з 3 кімнат) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з рішення Голосіївського районного суд міста Києва від 05.11.2015 р.
Актом обстеження № 01/02, складеного у 24.02.2021 р. за місцем обстеження: квартира АДРЕСА_4 . комісією у складі голови правління ЖБК «Теремки» - ОСОБА_10, мешканці квартир: АДРЕСА_5 ОСОБА_7 ; кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_8  зафіксовано те, що  виявлено значні пошкодження внутрішніх стін квартири, включаючи відшарування шпалер, розтріскування штукатурки та наявність грибка. Причиною пошкоджень зазначено, що вода затікала по стінах під час дощу або снігу, що свідчить про пошкодження гідроізоляції міжпанельних швів внаслідок прикріплення до торцевої стіни будинку АДРЕСА_3 самовільно встановленого «козирку» балкону квартири АДРЕСА_2 .
Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції  мотивував свої висновки тим, що він критично ставиться до висновків, викладених у наданому акті обстеження № 01/02, через відсутність доказів щодо кваліфікації осіб, які входили до складу комісії. Зокрема, з документу не вбачається, що члени комісії мають необхідну кваліфікацію для визначення причин пошкодження гідроізоляції між панельних швів, що входить до компетенції осіб, які мають технічну освіту, тому  суд не визнав вказаний акт в частині встановлення причини затоплення об`єктивним та належним доказом вини відповідачів у вказаному. 
При цьому  суд виснував, що дійсно  майно, яке належить позивачу зазнало пошкоджень, що підтверджується висновком про оцінку ринкової вартості від 10.06.2021 р., складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_9 , яким встановлено, що вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , та майну, що знаходилось в ній на момент залиття, оцінені в 6 220,00 грн.
Крім того, складаючи висновок, суб`єкт оціночної діяльності посилався на акт, вказаний судом вище, а отже судом не встановлюються обставини, зазначені в даному висновку, які стосуються причин залиття квартири позивача, однак сторінка 11 висновку містить відомості про те, що у квартирі були виявлені різні типи пошкоджень, включно з ушкодженням шпалер у 2015 році та ушкодження гідроізоляції, здійснене в 2010 році. Обидва випадки ушкоджень вказують на тривалий вплив води та вологи.
25 квітня 2023 року до суду надійшов висновок експерта від 14 квітня 2023 року №28992/22-44 та результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи в цивільній справі №752/16199/21.
Так, експертом було встановлено, що на час проведення обстеження у вертикальному шві зовнішніх стінових панелей в межах по висоті технічного поверху будинку по АДРЕСА_3 , розташованого над квартирою АДРЕСА_8 цього будинку, зокрема над житловою кімнатою 8 площею 14,8 кв. м та туалетом 7 площею 1,0 кв. м, спостерігаються тріщини з розкриттям до 5 мм . На поверхні швів стінових панелей присутні тріщини, спостерігаються ознаки проведених робіт по їх ремонту. Тобто необхідністю проведення ремонту, імовірно, був незадовільний технічний стан швів стінових панелей, зокрема наявність тріщини. На час проведення обстеження в житловій кімнаті 8 площею 14,8 кв. м та в туалеті 7 площею 1,0 кв. м на поверхні перегородки під поверхнею стелі і на стелі (перегородка між житловою кімнатою та туалетом) спостерігаються ознаки від залиття у вигляді плям світло-жовтого кольору. Вертикальний шов, який зображений на рисунках та фотознімках, по висоті будинку в межах технічного поверху, розташований над приміщеннями квартири АДРЕСА_1 . При атмосферних опадах, зокрема при косому дощі, поверхня стінових панелей, в тому числі вертикальний шов з тріщинами, змочується водою. Імовірно, після неодноразових змочувань поверхні стінових панелей, в тому числі поверхні шва до і після проведених ремонтів, частина води потрапляла в простір приміщень технічного поверху через тріщини у шві на перекриття нижче розташованих приміщень, яка в подальшому призвела до залиття  їх поверхонь.
З огляду на поданий до суду експертний висновок, визначити точну причину утворення тріщини у вертикальному шві без доступу до всіх необхідних об`єктів дослідження, включаючи квартиру АДРЕСА_9 та її балкон, було неможливо. На основі доступних даних та проведеного обстеження експертом складено такі висновки, що імовірно, після неодноразових змочувань поверхні стінових панелей, в тому числі, поверхні шва до і після проведених ремонтів, частина води потрапляла у простір приміщень технічного поверху через тріщини у шві на перекриття нижче розташованих приміщень, яка в подальшому призвела до залиттів їх поверхонь.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову  відповідає з огляду на наступне.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, відповідно до положень ст. 16 ЦК України.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Відповідно до статті 76 ЦПК Українипередбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).
Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Так із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , будучи власником квартири  квартири АДРЕСА_1  звернувся до суду із вимогами до відповідачів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_2 та  мотивував свої вимоги що внаслідок неправомірних дій відповідачів, які облаштували металевий козирок даху свого балкону при свердливши його до зовнішньої стіни їх квартири спричинили залиття у між панельні шви над його квартирою і подальшим проникнення у його квартиру та пошкодження стелі  та шпалер у його квартирі, чим завдали  матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовував складеним комісією Актом обстеження № 01/02, складеного  24 лютого 2021 року. 
Суд першої інстанції даючи оцінку вище вказаному доказу наданому позивачем  погодився із наслідками затікання дощових осадків у квартиру  позивача  та відповідними пошкодженнями оздоблення квартири. Однак суд із врахуванням проведеної у справі судової будівельно технічної експертизи не погодився із  причиною яку зазначив позивачу справі ОСОБА_1 ,  що  призвела до затікання  дощових осадків у між панельні шви а в подальшому у квартиру позивача.
Колегія суддів, перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та висновки суду першої інстанції за наслідками розгляду вказаного спору, погоджується із висновками суду, оскільки  суд, даючи оцінку   обставинам викладеним в Акті № 01/02, складеного у 24 лютого 2021 року за місцем обстеження квартири АДРЕСА_4 . комісією у складі голови правління ЖБК «Теремки» - ОСОБА_10, мешканці квартир: АДРЕСА_5 ОСОБА_7 ; кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_8   та обставинам  викладеним у висновку  судової будівельно-технічної експертизи №28992/22-44  проведеної 14 квітня 2023 року  експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України,   обґрунтовано взяв до уваги  висновки експертизи в яких зазначено, що причиною неодноразових змочувань поверхні стінових панелей в тому числі поверхні шва до і після  проведених ремонтів , частина води потрапляла  в простір приміщень технічного поверху через тріщини у шві на перекриття нижче розташованих приміщень, яка в подальшому  призвела до залиття їх поверхонь. 
Крім того у вказаному висновку зазначено, що на момент обстеження вище вказаного балкону відповідачів було встановлено зняття елементів піддашку вказаного балкону, який примикав до зовнішньої стіни технічного поверху будинку, який розташований над квартирою позивача, і ознак руйнації ( розібраної плитки) облицювання поверхні, ознак руйнації конструкції стінових панелей, розбирання швів тощо, на поверхні  станової панелі житлового будинку по АДРЕСА_10 , в місці знятого відрізку елементу піддашку не спостерігається.
Тобто вище вказаним висновком судової експертизи встановлено, що дії осіб, які виконували роботи по встановлення, а потім  по зняттю піддашку (козирка даху) балкону  квартири АДРЕСА_2   не знаходяться в причинному зв`язку із наслідками затоплення квартири позивача. Даний доказ є належним та обґрунтовано враховано судом першої інстанції як підстава для відмови у задоволенні позову. 
Доводи апелянта проте, що судом неправильно не враховано обставин, викладених в  наданому ним Акті № 01/02, складеного у 24 лютого 2021 року щодо обстеження його квартири та наслідки залиття, колегія суддів оцінює критично, оскільки суд першої інстанції надав даному акту відповідної оцінки, погодившись із зафіксованими наслідками залиття квартири та не погодившись із причинами, які зазначили члени комісії щодо залиття квартири.
 Дані висновки суду відповідають обставинам справи та зокрема і висновку  проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи.
Колегія суддів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції в частині не прийняття судом зазначеної в акті  причини залиття квартири позивача, оскільки в даному акті не міститься  посилання  із яких фактів обстеження та даних комісія виходила доходячи вказаного  висновку про  причини залиття квартири.  
Так, в акті відсутні відомості про обстеження зовнішньої стіни технічного поверху вказаного будинку, який розташований над квартирою позивача, відсутні відомості про обстеження та фіксацію  місця та способу кріплення піддашку балкону відповідачів, що свідчить про те, шо зазначений у акті висновок зроблений на підставі неповно досліджених обставин залиття квартири.
Оскільки суд першої дійшов висновку про недоведеність позивачем  первісних вимог щодо заподіяння шкоди неправомірними діями відповідачів, тому ним обґрунтовано відмовлено і в задоволенні  інших позовних вимог позивача.  
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.
Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суд міста Києва від 29 травня 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 06 грудня 2024 року. 
 
Головуючий суддя :                                                                     М.А.Яворський  
          Судді:                                                                                   Т.Ц.Кашперська                                                                                                                  В.О.Фінагеєв