ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2024 р.                                                                        м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , - адвоката Тищенка С. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Тищенка С. Ю. на постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2024 року, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення:
- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави;
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 36 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у видi штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Роз`яснено ОСОБА_1 , положення ст. 307 КУпАП.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.  
Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 314790 від 07 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 07.09.2024 року о 20 год 44 хв. в с. Стерче по вул. Головній, 2 Е Чернівецького району Чернівецької області, в порушення п. 2.5 ПДР, керував транспортним засобом марки «VOLVO FH13/46», д. н. з. НОМЕР_1 , з причепом д. н. з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, не чітке мовлення, почервоніння обличчя та очей, при цьому від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ЄУНСС: 715/3014/24                        Головуючий у І інстанції: Цуркан В. В.
Номер провадження: 33/822/724/24        Головуючий в апеляційній ін-ції : Давній В. П.
Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 314929 від 07 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 07.09.2024 року о 20 год. 44 хв. в с. Стерче по вул. Головній, 2 Е Чернівецького району Чернівецької області, в порушення п. 13.1 ПДР, керуючи транспортним засобом марки «VOLVO FH13/46», д. н. з. НОМЕР_1 при здійсненні розвороту не врахував габарити т/з, не вибрав безпечного інтервалу руху та не впоравшись з керуванням допустив наїзд на металеву огорожу та бетонну кришку каналізації, внаслідок чого було завдано матеріальних збитків, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
На вказану постанову районного суду захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , - адвокат Тищенко С. Ю., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі № 715/3014/24-п за відсутністю у діях його підзахисного – ОСОБА_1 складу правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Викликати та допитати у судовому засіданні: - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , тел.: НОМЕР_4 ), - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 , тел.: НОМЕР_5 ). 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права, з неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення та дослідження обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.
Стверджує, що підставами, для скасування оскаржуваної постанови є:  - грубе порушення прав ОСОБА_1 з боку працівників поліції (порушення права на захист, не роз`яснення прав особі на належне проведення медичного огляду); - недоведеність факту перебування ОСОБА_1 за кермом; - фальсифікація даних; - неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; - недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; - невідповідність висновку сулу обставинам справи; - відсутність складу адміністративного правопорушення; - ігнорування судової практики Верховного Суду за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП та рішень ЄСПЛ.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час і місце слухання справи, та не повідомив суд про поважність причин його неявки, що у відповідності до положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , - адвоката Тищенка С. Ю., який в режимі відеоконференції підтримав подану апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, не дотримався. 
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 314790 та № 314929 від 07 вересня 2024 року (а. с. 1); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 2); направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП Глибоцька ЦРЛ (а. с. 3); письмові пояснення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; письмові пояснення ОСОБА_4 (а. с. 7, 8); схему місця ДТП (а. с. 21); відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, що здійснювали оформлення, а також відеозапис з камер АЗС (а. с. 11, відеозаписи). 
Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. 
Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).
Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.
Отже, факт керування особою транспортним засобом є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.
З наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 вбачається, що відеозапис розпочинається з того, як поліцейський розмовляє з ОСОБА_1 про те, що він керував автомобілем транспортним засобом марки «VOLVO FH13/46», д. н. з.  НОМЕР_1 , з причепом д. н. з. НОМЕР_2 та здійснив наїзд на колодязь та просить надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, далі вони ідуть до припаркованого, нерухомого автомобілю марки «VOLVO FH13/46», д. н. з. НОМЕР_1 та водій надає поліцейському документи. ОСОБА_1 в категоричній формі заперечував факт керування ним автомобілем та вказував на те, що спав, автомобіль був не рухомим. З плином часу, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що він починає складати адміністративні протоколи, та пропонує пройти огляд на місці, однак ОСОБА_1 вказує на те, що не керував транспортним засобом, жодних протиправних дій він не вчиняв. 
Зазначені обставини були підтверджені захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як в суді першої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційного суду.
При цьому, ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування ним вищевказаним транспортним засобом.
Звертав увагу суду на те, що огляд на стан сп`яніння законодавство пов`язує виключно з фактом зупинки транспортного засобу. Знаходження біля транспортного засобу, який не є в стані руху, не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вищевказану позицію сторони захисту, щодо відсутності факту керування транспортним засобом марки «VOLVO FH13/46», д. н. з. НОМЕР_1 , 07.09.2024 року, саме ОСОБА_1 також було підтверджено свідком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції, суду пояснив, що він працює водієм, 07.09.2024 року у його відбувся конфлікт з іншим водієм в результаті чого була бійка. ОСОБА_1 постійно був з свідком ОСОБА_2 та допомагав зупинити кров, за кермо не сідав. ОСОБА_2 зазначав, що ОСОБА_1 завжди залишав ключі в замку в авто. Того вечора – 07.09.2024 року, він бачив, що транспортний засіб рухався, однак, хто саме був за кермом не знає, оскільки ОСОБА_1 постійно був з ним поруч.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційним судом було встановлено ряд порушень при складанні інспектором зазначеного протоколу, зокрема ст. 256, ст. 266 КУпАП, п. 2.6. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, ч. 11 Розд. 2 Інструкції, п. 2 Розд. 1 Інструкції, ч. 4 ст. 256 КУпАП, оскільки, згідно долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції, не зазначивши суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставин, які давали їм підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, одразу запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому останньому не було надано відомості про свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Драгер», сертифікат його відповідності, та відомості щодо ремонту вказаного приладу. Також вказаною посадовою особою не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП; відсутня процедура виявлення ознак алкогольного сп`яніння; відсутній факт відмови від отримання направлення на медичний огляд на місці або в медичному закладі.
Окрім цього, судом апеляційної інстанції було встановлено, що схема місця ДТП складена інспектором з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015  року № 1395.
Також, згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, відповідно до даних бортового комп`ютера вбачається, що автомобіль не рухався протягом 49 годин, тобто, ОСОБА_1 не перебував за кермом (а. с. 81-82). 
Щодо наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратору працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , то він в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, складається з окремих відрізків, і не є безперервним. 
З наявних в матеріалах справи відеозаписів (з нагрудних камер працівників поліції, що здійснювали оформлення, а також з камер АЗС) неможливо встановити усі обставини події, а крім того на відеозаписах не зафіксовано моменту керування саме ОСОБА_1 вищевказаним транспортним засобом; роз`яснення ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП; усієї процедури проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема, на ньому відсутня процедура виявлення ознак сп`яніння, а також сама суть інкримінованих йому адміністративних правопорушень.
А тому, такий доказ вини ОСОБА_1   у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП апеляційний суд визнає недопустимим, оскільки такий отриманий з порушенням вимог закону.
Також бере до уваги суд апеляційної інстанції, що в матеріалах справи відсутні відомості про потерпілих, хоча зазначається інформація про наявність значної шкоди. 
Апеляційний суд, звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.
У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 07.09.2024 року о 20:44 годині транспортним засобом марки «VOLVO FH13/46», д. н. з. НОМЕР_1 , з причепом д. н. з. НОМЕР_2 , в с. Стерче по вул. Головній 2 Е м. Чернівці.
Відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить ні моменту зупинки ОСОБА_1 , ані перебування останнього за кермом вищевказаного транспортного засобу, а починається із моменту коли поліцейський розмовляє з групою осіб, серед яких - ОСОБА_1 . 
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведений, а тому він не може бути суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що інспектором патрульної поліції при складенні протоколів про адміністративні правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративні правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим, постанова суду про притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Керуючись ст.ст. 130, 124, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , - адвоката Тищенка С. Ю., задовольнити.
Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя
Чернівецького апеляційного суду                                В. П. Давній