Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       09 грудня 2024 року                                          м. Рівне

Справа № 570/4073/24
Провадження № 33/4815/824/24

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Щербяк Ю.В.,
потерпілої – ОСОБА_2 ,
представника потерпілої – Муравської О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Щербяк Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2024 року, –

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі закрито.
З матеріалів провадження слідує, що 30 липня 2024 року о 08 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру до своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: погрожував фізичною розправою, ображав, принижував та виганяв з будинку, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 ..
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Щербяк Ю.В. просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а докази, які містяться в матеріалах справи, не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що місцевим судом не встановлено всі фактичні обставини справи, що мають значення, та не надано належної оцінки представленим доказам. 
Наголошує, що ОСОБА_1  не вчиняв жодних протиправних дій відносно  ОСОБА_2 , а навпаки саме вона систематично впродовж майже року вчиняє домашнє насильство щодо нього та його дітей, а після приїзду працівників поліції намагається спотворити обставини, що підтверджується доказами, доданим до матеріалів справи, зокрема: копією термінового заборонного припису, копії витягів з ЄРДР щодо фактів звернення ОСОБА_1  до правоохоронних органів щодо крадіжок, нанесення умисного легкого тілесного ушкодження останньою, копією висновку експерта щодо нанесення нею тілесних ушкоджень  ОСОБА_1 , що, на його думку, свідчить про систематичну неправомірну поведінку ОСОБА_2 .. Крім того, щодо неї неодноразово були складені протоколи про домашнє насильство та відкрито кримінальні провадження про заподіяння ОСОБА_1  тілесних ушкоджень. 
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Щербяк Ю.В. на підтримання апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 та її представника Муравську О.О. про залишення постанови суду без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п.161, Series A заява № 25).
Відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Під час апеляційного розгляду допитаний ОСОБА_1 вказав, що він ніяких протиправних дій відносно своє колишньої дружини ОСОБА_2 не вчиняв. Зазначив, що о 6-й годині зранку 30.07.2024 р. він пішов на прогулянку, повернувся о 08 годині та помітив, що у кімнаті, в якій він перебуває, зламаний замок. Він звернувся до ОСОБА_2 та запитав, що трапилося, однак у відповідь почув нецензурну лайку з агресією. Його син ОСОБА_3 бачив, що відбувалося. Він викликав поліцію аби зупинити неправомірні дії ОСОБА_2 , натомість поліцією було складено адміністративні протоколи на обох учасників конфлікту.
Потерпіла ОСОБА_2 у ході апеляційного розгляду справи вказала, що 30.07.2024 року ОСОБА_1 здійснював відносно неї домашнє насильство, а саме погрожував фізичною розправою, ображав та виганяв її з будинку.
Допитаний в якості свідка син ОСОБА_1 – ОСОБА_3 вказав, що 30.07.2024 року був свідком тих подій та не бачив, що б його батько, ОСОБА_1 , вчиняв домашнє насильство відносно ОСОБА_2 ..
З долученого до матеріалів справи відеозапису подій 30.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 задає питання ОСОБА_2 з приводу зламаного замка, на що остання спочатку не реагує, а потім вказує, що нічого не ламала. 
Апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_1 , оскільки, окрім пояснень 
ОСОБА_2 , доказів на підтвердження того, що він вчинив дії, зазначені у диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП та настання для потерпілої наслідків, вказаних у цій статті, суду не надано.
Місцевий суд приймаючи рішення цих обставин не врахував та лише на підставі письмових пояснень ОСОБА_2 дійшов до передчасного та необґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
На думку апеляційного суду докази, які містяться в матеріалах справи, з врахуванням позиції ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не є такими, що переконливо свідчать про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не надала до матеріалів справи неспростовних доказів вчинення ним насильства в сім`ї, чи хоча б визнання ним таких дій при приїзді працівників поліції, якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення неупереджених свідків.
Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність в матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину ОСОБА_1 , висновки суду фактично ґрунтуються на письмових поясненнях ОСОБА_2 , у якої виникають постійні конфлікти з ОСОБА_1 , а тому з врахуванням відсутності інших об`єктивних доказів у справі вони не є переконливими.
З огляду на викладене, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративні правопорушення закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Щербяк Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду                         О.І. Полюхович