П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/1594/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Семенюк Микола Миколайович 
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
17 жовтня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
 І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

1.1. Визнати протиправною бездіяльність відповідача у вигляді не здійснення перерахунку та виплати мені належного грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 23.12.2023 включно, в тому числі одноразової грошової допомоги при звільненні з використанням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік, Законом України від 15.12.2020 №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік та "Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 року № 1928-ІХ на відповідний тарифний коефіцієнт;

1.2. Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату мені усього належного грошового забезпечення (основні, додаткові види, премію та одноразові додаткові види грошового забезпечення), з 24.02.2022 по 23.12.2023 включно, а також одноразової грошової допомоги при звільненні з використанням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік, Законом України від 15.12.2020 року №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік та "Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 року № 1928-ІХ на відповідний тарифний коефіцієнт.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

2.1. Визнано протиправною дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обрахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, які обчислювались шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

2.2. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу, які повинні обчислюватись шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривні, та розмірів окладу за військовим званням, які повинні обчислюватись шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2481 гривень (за період з 01.01.2022 по 31.12.2022), 2684 гривень (за період з 01.01.2023 по 19.05.2023) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМ України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

2.3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового судового рішення в адміністративній справі №240/1594/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Не погодившись із ухвалою про відмову в ухваленні додаткового рішення, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказану ухвалу, а заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення по справі - задовольнити.

5. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції не було прийнято рішення в частині перерахунку розміру посадового окладу. 

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30 серпня 2024 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просить ухвалити додаткове судове рішення, в якому:

"Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу, які повинні обчислюватись шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2481 гривень (за період з 24.02.2022 по 31.12.2022), 2684 гривень (за період з 01.01.2023 по 19.05.2023) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМ України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"". 

7. Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в ухваленні додаткового судового рішення за заявою позивача, оскільки щодо вимог про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який належить використовувати відповідачу при обрахунку розмірів посадового окладу, то суд ухвалив рішення.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
  
8. Статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовані особливості ухвалення додаткового судового рішення визначені.

9. Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

10. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. ( ч.4 ст.252 КАС)

11. Відповідно до ч.5 ст.252 КАС - Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

12.   Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого

13. Системний аналіз наведених вище положень дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

14. Перелік підстав за яких може бути постановлено додаткове рішення є вичерпним.

15. Відтак, колегія суддів зазначає, що додатковими судовими рішеннями є додаткова ухвала, додаткове рішення чи додаткова постанова, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням. Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

16. Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в ухвалі від 29.12.2020 у справі № 560/3330/20.

17. Разом з тим, відсутність підстав, перелічених ст. 252 КАС України, виключає можливість задоволення відповідної заяви учасника справи про ухвалення додаткового судового рішення та є підставою для відмови в її задоволенні.

18. Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі, виходив з того, що заявлені позивачем позовні вимоги були розглянуті судом першої інстанції та по всім позовним вимогам (зокрема, щодо визначення розмірів посадового окладу, які повинні використовуватися для перерахунку та виплати грошового забезпечення позивачу за спірний період) ухвалено рішення, отже, судом ухвалено рішення щодо кожної із заявлених позовних вимог.  

19. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог оскаржувалося відповідачем у суді апеляційної інстанції, позивач у свою чергу апеляційну скаргу не подавав. Хоча фактично зі змісту заяви про ухвалення додаткового судового рішення можна дійти висновку, що позивач не згодний з визначеним у рішенні розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який належить використовувати відповідачу при обрахунку розмірів посадового окладу. 

20. Враховуючи те, що рішенням суду у справі №240/1594/24 вирішено усі позовні вимоги, судом першої інстанції правомірно відмовлено в ухваленні додаткового рішення у справі.

21. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

22. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

23. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

24. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

25. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

26. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

27. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Сушко О.О.