Справа № 461/6186/24                                Головуючий у 1 інстанції: Павлюк О.В. 
Провадження № 33/811/1369/24                Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., секретаря Левчука А.-І.В., за участі захисника Ляшенка О.В., представників Львівської митниці Державної митної служби України Сліпенка С.В., Зирянова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Бащука О.Г. про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівник Благодійної організації «Я ДОПОМОЖУ» (адреса: м. Одеса, пров. Гвоздичий, 6; ідентифікаційний код: 43960043), на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 вересня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст.472 МК України – закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0842/20900/24 від 04.07.2024, 01.07.2024 в зону митного контролю пункту пропуску «Рава-Руська - Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці у напрямку в?їзд в Україну по смузі руху «червоний коридор» в?їхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , яким переміщувався вантаж: «товари гуманітарної допомоги вагою 14 054,30 кілограм».
Як підставу для ввезення вказаного вантажу на митну територію України гр. ОСОБА_2 подав до митного контролю товаросупровідні документи, у тому числі: міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) № 65232142 від 01.07.2024; рахунок-фактура (Proforma invoice) № 01.07/24-2024 від 01.07.2024.
Також водієм ОСОБА_2 разом із вказаними документами надано митну декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яку він (відповідно до наданих пояснень) отримав за допомогою телефону в електронному вигляді від керівника Благодійної організації «Я ДОПОМОЖУ» ОСОБА_1 . У подальшому, вказаній митній декларації присвоєно номер 24UA1200010018W9H7 від 02.07.2024.
Відповідно до поданих документів та митної декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, на митну територію України транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 /RZ370CP на адресу Благодійної організації «Я ДОПОМОЖУ» переміщується вантаж: «товари гуманітарної допомоги вагою 14’054,30 кілограм». Відправником (донором) вказаних товарів є компанія «FUNDACJA KOOPERACJA» (ul. Marii Sktodowskiej-Curie 6, 90-505 Lodz).
Декларування товарів гуманітарної допомоги здійснено керівником Благодійної організації «Я ДОПОМОЖУ» (код ЄДРПОУ 43960043) ОСОБА_1 , про що свідчить наявність на митній декларації кваліфікованого електронного підпису (КЕП) від 02.07.2024 року.
Під час здійснення митного контролю, а саме у ході проведення повного митного огляду, (акт митного огляду UA209060/2024/004021 від 03.07.2024) встановлено, що у транспортному засобі переміщується товар, який не заявлений у митній декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, а саме: автомобільні аксесуари (автомобільний зарядний пристрій Car Charger 3.4 Amp Dual Port) у кількості 1905 штук.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України.
Не погоджуючись із цим рішенням судді суду першої інстанції, представник Львівської митниці Бащук О.Г. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 вересня 2024 року скасувати; постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним, накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 621506 грн. 25 коп. з конфіскацією предметів правопорушення митних правил, стягнути із ОСОБА_1 витрати пов`язані із зберіганням на складі митниці майна.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що в оскаржуваній постанові суду першої інстанції перевагу надано доказам, поданим стороною правопорушника, вибірково застосовано норми Митного кодексу України.
Апелянт наголошує, що під час проведення огляду товарів, були звірені усі товари згідно із товаросупровідними документами та декларацією. Та було встановлено, що саме товар автомобільні аксесуари (автомобільний зарядний пристрій Car Charger 3.4 Amp Dual Port) у кількості 1905 шт. був надлишковим. Тобто інші товари по кількості зійшлися із декларованим, а саме цей і не був задекларований.
Вважає, що судом не досліджено також того, що вилучені товари були розміщені таким чином, щоб їх максимально пізніше могли виявити та оглянути, вони не могли візуально проглядатися та знаходилися в середній частині причіпа.
Представник митниці ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримав подану апеляційну скаргу, просив задоволити. Зазначив, що під час огляду товару було виявлено товар, який не було заявлено у митній декларації, а саме автомобільні зарядні пристрої. Виявлений товар не був зазначений ні в декларації, ні в інвойсі. Представник митниці зазначив, що при перевірці до уваги брали інвойс, CMR, дані яких співставлялись із декларацією. Товари, які було виявлено та вилучено не співпадають з категорією товару вказаною в декларації. Вважає, що ОСОБА_1 при заповненні декларації мав внести точні відомості. Вартість товару визначена експертом на підставі ст.ст 515, 516 МК України, становить 621 506.25 грн. 
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Ляшенко О.В. у суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
У суді апеляційної інстанції захисник Ляшенко О.В. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити. Зазначив, що протокол складено з порушенням, в акті огляду не зазначено підстав огляду, вартість вилученого товару є завищена, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, тому висновок експерта не можна брати до уваги. Також зазначив, що вилучений товар був задекларований під загальною назвою товару за порядковим номером декларації 5.2. «Товари електричні побутові для кухні та дому». Просив постанову суді першої інстанції залишити без змін.
Свідок ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції підтримала пояснення надані в суді першої інстанції та вказала, що є керівником БО «Я ДОПОМОЖУ», адміністратори заповнюють декларацію, декларантом є ОСОБА_1 , отримувачем є БО «Я ДОПОМОЖУ» як юридична особа.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав пояснення надані ним в суді першої інстанції та пояснив, що декларацію заповнював він на підставі надісланого інвойсу, з накладення ЕЦП ОСОБА_1 . Вилучені товари були задекларовані, як «Товари електричні побутові для кухні та дому» (п.5.2 декларації). Також пояснив, що коли формується вантаж, то у палеті може бути товар різного роду наприклад: кухонні прилади, зарядні пристрої, дитяче харчування, текстиль тощо. Пояснив, що у випадку детального опису товару, весь товар всерівно зазначити неможливо у декларації.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та поданих на неї заперечень, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Враховуючи положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Закриваючи провадження  у справі суд першої інстанції керувався тим, що під час судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_1 вчиняв умисні дії, спрямовані на незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язкову декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Судом також зазначено те, що у матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, які підтверджували б те, що заповнена у декларації інформація про вагу товару в кілограмах вказана неправильно.
Разом з тим апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки  такі висновки не відповідають вимогам митного законодавства.
Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються із наступних джерел: протоколу про порушення митних правил, протоколів процесуальних дій, додатків до зазначених протоколів; пояснень свідків; пояснень особи, яка притягується до відповідальності; висновку експерта; інших документів (належним чином завірених копій або витягів з них) та інформації у тому числі тієї, що перебуває в електронному вигляді, а також товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.
Під час розгляду справи про порушення митних правил суд, відповідно до вимог ст. 489 МК України, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.
Стаття 472 МК України передбачає адміністративну відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Вказаною нормою Закону передбачений формальний склад адміністративного правопорушення, а не матеріальний у виді настання якихось негативних наслідків чи завдання шкоди державі.
Основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, які підлягають обов`язковому декларуванню.
Згідно із статтею 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом учинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка полягає в незаявленні за встановленою формою точних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби, що підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.07.2024 в зону митного контролю пункту пропуску «Рава-Руська - Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці у напрямку в?їзд в Україну по смузі руху «червоний коридор» в?їхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яким переміщувався вантаж: «товари гуманітарної допомоги вагою 14’054,30 кілограм».
Як підставу для ввезення вказаного вантажу на митну територію України гр. ОСОБА_2 подав до митного контролю товаросупровідні документи.
Також водієм ОСОБА_2 разом із вказаними документами надано митну декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою.
Декларування товарів гуманітарної допомоги здійснено керівником Благодійної організації «Я ДОПОМОЖУ» (код ЄДРПОУ 43960043) ОСОБА_1 , про що свідчить наявність на митній декларації кваліфікованого електронного підпису (КЕП) від 02.07.2024 року.
Під час здійснення митного контролю, а саме у ході проведення повного митного огляду, (акт митного огляду UA209060/2024/004021 від 03.07.2024) встановлено, що у транспортному засобі переміщується товар, який не заявлений у митній декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, а саме: автомобільні аксесуари (автомобільний зарядний пристрій Car Charger 3.4 Amp Dual Port) у кількості 1’905 штук.
Пунктом 5 частини 8 статті 257 МК України встановлено обов`язок декларанта вносити до митної декларації відомості про товари, зокрема: найменування, торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, код товару згідно з УКТЗЕД, найменування країни походження (за наявності), опис упаковки (кількість, вид), кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру, фактурна вартість товарів, митна вартість товарів та метод визначення, ставки податків, суми митних платежів, та інші відомості.
В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_6 вказав, що вилучений товар - автомобільні аксесуари (автомобільний зарядний пристрій Car Charger 3.4 Amp Dual Port) у кількості 1905 штук було задекларовано, та віднесено до груп товарів «Товари електричні побутові для кухні та дому», що суд апеляційної інстанції вважає сумнівним із врахуванням виду товару, який вилучено та товару вказано у декларації під п.5.2.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням.
Митне оформлення базується на додержанні учасниками ЗЕД вимог законодавства про обов`язкове декларування, тобто подання відомостей митним органам про всі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон, а також тих, митний режим яких змінюється. Декларування виражається в поданні митної декларації в усній, електронній або письмовій формі, інших документів та інформації, необхідних для митного оформлення і митного контролю.
Відповідно до частини 1 статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доказів вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, та наявності підстав для закриття провадження у справі.
Обов`язок декларанта здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, унормований статтею 266 МК України.
При цьому, частиною 2 статті 266 МК України унормовано, шо перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.
Вчинення дій, визначених частиною 2 статті 266 МК України, є правом декларанта, яке кореспондується з обов`язком здійснити декларування товарів у відповідності до установленого порядку. Відтак невчинення таких дій є свідомим волевиявленням декларанта з усвідомленням можливих наслідків.
Посилання захисника на те, що  ОСОБА_1 діяв відповідно до наявних у нього документів й інформації, вилучений товар зазначений у декларації отже надав достовірну на той момент інформацію - є помилковими. Такі посилання спростовуються вимогами закону (ст.ст. 257, 264, 266 МКУ), який чітко зазначає обов`язок декларанта надати точні та достовірні відомості.
Апеляційний суд не погоджується з висновком судді першої інстанції про те, що у ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення правопорушення, до уваги не беруться, оскільки не звільняють декларанта від обов`язку належним чином відобразити у декларації товар, який перевозиться, що само по собі передбачає необхідність огляду товару або вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на правильне відображення у декларації товару (відоммостей про товар), а відтак не спростовують обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, та наявність внесення недостовірних данних щодо виду товару.
Таким чином апеляційний суд дійшов висновку що  ОСОБА_1  підлягає притягненню до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України,оскільки його вина підтверджується: протоколом про порушення митних правил №0842/209000/24 від 04.07.2024 (а.с. 1-5), декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою (а.с. 6-7), CMR 65232142 (а.с. 8), проформою інвойс 01.07/24-2024 (а.с. 9), актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, відповідно до якого в результаті огляду встановлено, що в транспортному засобі переміщується товар, який незаявлений у митній декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, а саме: автомобільні аксесуари (автомобільний зарядний пристрій Car Charger 3.4 Amp Dual Port у кількості 1905 штук) (а.с. 19); доповідною запискою державного інспектора Черепащука І. від 05.07.2024 (а.с. 47-49); висновком №142000-3400-0180 від 17.07.2024 (а.с. 54-56).
На переконання апеляційного суду, експертиза у цій справі призначена та проведена відповідно до вимог статей 515-516 МК України, тому висновок експерта №142000-3400-0180 від 17 липня 2024 року є належним та допустимим доказом у справі.
За таких обставин, доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є необґрунтованими.
Щодо покликання захисника на зазначення судом першої інстанції про те, що митний орган не навів конкретного коду УКТЗЕД, а визначений митницею код УКТЗЕД 8504 відносить до групи 85 – електричні машини, обладнання та їх частини; апаратура для запису або відтворення звуку; телевізійна апаратура для запису та відтворення зображення, звуку, їх частин та приладдя апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки у провину ОСОБА_1 поставлено вчинення правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України недекларування товарів, і зазначення УКТЗЕД не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 , оскільки йому не ставиться у провину уникнення від сплати податків (ст. 485 МК України).
Водночас, що стосується накладення на ОСОБА_1 стягнення, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція ст. 472 МК України передбачає накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.
На переконання апеляційного суду, у цьому випадку слід враховувати практику Європейського суду з прав людини щодо співмірності покарання, застосованого до особи, що передбачає обов`язкове застосування штрафу та конфіскації товару, як санкції за порушення митних правил, встановлених ст. 483 Митного кодексу («Краєва проти України» (заява №72858/13)).
Так, ЄСПЛ у вказаній справі зазначив, що у питанні встановлення критерію справедливого балансу між інтересами суспільства та правами людини, високі судді не сприйняли аргументів представника України. Вони зазначили, що національний суд лише формально послався на характер правопорушення, дав інформацію про заявницю та її фінансове становище. Проте у тексті рішення не було дано оцінку обставинам поведінки особи, зв`язку між поведінкою та правопорушенням. І оскільки обсяг перевірки був надмірно вузьким, критерій справедливого балансу не дотримано. Крім того, згідно зі ст. 483 Митного кодексу штраф у розмірі вартості товару та конфіскація товару були обов`язковими санкціями. Відсутність дискреції для судів не залишала можливості враховувати індивідуальні обставини. Це позбавляє сенсу будь-яку оцінку. ЄСПЛ раніше зазначав, що подібна жорстка система не здатна забезпечити необхідний справедливий баланс між спільним інтересом та захистом права власності окремо взятої особи. З огляду на це суд у Страсбурзі дійшов висновку, що в даній справі мало місце неспіврозмірне втручання у майнові права заявника. Тому ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції була порушена.
Означену позицію висловив у своєму Рішенні від 5 липня 2023 року № 5-р(II)/2023 і Конституційний Суд України.
Окрім того, у рішенні ЄСПЛ від 6 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», встановлено, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, стягнення повинне бути пропорційним, відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам. У випадку, якщо суд дійде висновку, що стягнення у вигляді конфіскації майна не забезпечить балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності конкретної особи, то він має право не накладати таке стягнення навіть у випадку, коли воно передбачене положеннями МК України як обов`язкове.
Відповідно до ч. 1 ст. 465 МК України конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.
Проте, у цьому випадку, апеляційний суд вважає, що саме конфіскація товарів, безпосередніх предметів вчинення адміністративного правопорушення, забезпечить той справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, який буде і достатнім для покарання особи за вчинене порушення, так і для забезпечення компенсації порушених прав, з огляду на те, що такі товари підлягають безоплатній передачі їх у власність держави.
Крім того, на думку апеляційного суду, саме такий вид стягнення здатний забезпечити виконання мети ввезення цих товарів як гуманітарної допомоги, на чому наголошує сторона захисту, оскільки подальше використання конфіскованих товарів для потреб держави в умовах воєнного стану, вочевидь, є аналогічним розпорядженням цим товаром.
Відповідно до акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, складеного митним органом щодо транспортного засобу з реєстраційним номером ВС3701PK/RZ370CP, під час огляду вказаного транспортного засобу було виявлено, крім задекларованого товару, автомобільні аксесуари (автомобільний зарядний пристрій Car Charger 3.4 Amp Dual Port) у кількості 1’905 штук, які вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил №0842/20900/23 від 04 липня 2024 року, а тому саме ці товари підлягають конфіскації в дохід державі (а.с. 1-5, 19).
Відповідно до приписів п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга представника Львівської митниці Бащука О.Г. підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванні, визнання ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладенням стягнення у виді конфіскації товарів – безпосередніх предметів правопорушення, а саме:автомобільних аксесуарів (автомобільний зарядний пристрій Car Charger 3.4 Amp Dual Port) у кількості 1905 штук., вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил №0842/20900/24 від 04 липня 2024 року.
Керуючись, ст.294 КУпАП, ст.ст. 527, 530МК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби України Бащука О.Г. задовольнити частково.
Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 вересня 2024 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - скасувати.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та накласти на нього стягнення у виді конфіскації товарів – безпосередніх предметів правопорушення, а саме:автомобільних аксесуарів (автомобільний зарядний пристрій Car Charger 3.4 Amp Dual Port) у кількості 1905 штук., вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил №0842/20900/24 від 04 липня 2024 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.