СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року                      м. Харків                        Справа № 917/692/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М. , суддя  Пуль О.А.
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” (вх.№2316 П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 30.09.2024 (прийняту у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Киричук О.А., ухвалу підписано 30.09.2024) у справі №917/692/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”, м.Київ,
до Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз”, м.Полтава, 
про стягнення 77 378 938,58 грн, 

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” 77 378 938,58 грн, у тому числі: основний борг по Типовому договору постачання природного газу постачальником “останньої надії”, який затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, у сумі 53 617 899,58 грн; пеня у сумі 13 514 648,62 грн; три проценти річних у сумі 2 683 110,46 грн; інфляційні втрати у сумі 7 563 279,92 грн.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.04.2024 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі. 
27.09.2024 до Господарського суду Полтавської області від Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” надійшла зустрічна позовна заява, у якій останнє просить визнати за Акціонерним товариством “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” право споживати природний газ в обсязі 1 265 791,35 тис. м куб в період з 01.05.2022 по 31.05.2022 на умовах визначених Положенням про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №222 (в редакції постанови КМУ від 29.04.2022 №489), визнати укладеним договір між Акціонерним товариством “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”, а саме договір купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3227-ОГРМ від 13.05.2022, який укладений на виконання Постанови КМУ №222 від 06.03.2022 (в редакції постанови КМУ №489 від 29.04.2022).
Ухвалою Господарського суду Полтавської області 30.09.2024 зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” про визнання права та визнання договору укладеним повернуто заявнику.
Ухвала суду обґрунтована тим, що Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” склало зустрічну позовну заяву в системі “Електронний суд” та направило її до суду 27.09.2024, тобто за межами строку, встановленого для подання відзиву та, відповідно, зустрічної позовної заяви, що суперечить приписам ч. 1 ст. 180 ГПК України. Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” при поданні зустрічної позовної заяви не заявляло клопотання про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви. Таким чином, як зазначено судом, позивач подав зустрічний позов з порушенням строку на його подання на стадії розгляду справи по суті, що є порушенням п. 3 ч. 2 ст. 46, ч. 1 ст. 180 та п. 4 ч. 2 ст. 182  ГПК України, в зв`язку з чим суд повернув заявнику подану зустрічну позовну заяву. При цьому роз`яснив, що Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” не позбавлене права подати вказаний позов в окремому позовному провадженні за загальними правилами подання позовів.
Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 30.09.2024 про повернення позовної заяви у справі № 917/692/24 та прийняти нове рішення, яким поновити строк на подання зустрічної позовної заяви та прийняти до розгляду позовну заяву (зустрічний позов) Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” про визнання за Акціонерним товариством “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” право споживати природний газ в обсязі 1 265 791,35 тис. м куб в період з 01.05.2022 по 31.05.2022 на умовах визначених Положенням про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №222 (в редакції постанови КМУ від 29.04.2022 №489) та визнання укладеним договору між Акціонерним товариством “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”, а саме договору купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3227-ОГРМ від 13.05.2022, який укладений на виконання Постанови КМУ №222 від 06.03.2022 (в редакції постанови КМУ №489 від 29.04.2022).
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що:
- обидва позови (первісний і зустрічний) взаємопов`язані;
- заявлений зустрічний позов є пов`язаним з первісним позовом у справі, оскільки для того щоб стверджувати про наявність заборгованості за природний газ, згідно умов Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 на загальну суму 53 617 899,58 грн, ключовими є наявність правових підстав для здійснення постачання природного газу саме згідно вищевказаного договору; 
- заявлений АТ «Полтавагаз» зустрічний позов виник з правовідносин, що є предметом судового дослідження у межах даної справи, оскільки при з`ясуванні питання правомірності стягнення з відповідача заборгованості та розгляді позовних вимог за зустрічним позовом, дослідженню підлягають встановлення факту наявності з 01.05.2022 по 31.05.2022 правовідносин між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» і АТ «Полтавагаз» згідно договору купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3227- ОГРМ від 13.05.2022, який укладений на виконання Постанови КМУ №222 від 06.03.2022 (в редакції постанови КМУ №489 від 29.04.2022), а тому буде доцільним здійснити одночасний розгляд позовної заяви та зустрічного позову; 
- задоволення заявленого АТ «Полтавагаз» зустрічного позову про визнання договору купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3227-ОГРМ від 13.05.2022, який укладений на виконання Постанови КМУ №222 від 06.03.2022 (в редакції постанови КМУ №489 від 29.04.2022) між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та АТ «Полтавагаз» укладеним в період з 01.05.2022 по 31.05.2022 повністю виключає задоволення позовних вимог за первісним позовом, тобто стягнення заборгованості згідно Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 позивачем у сумі 77 378 938,58 грн, оскільки буде відсутня правова підстава для стягнення заборгованості по Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».
З огляду на викладене у сукупності АТ «Полтавагаз» просить поновити процесуальний строк на подання зустрічного позову, оскільки втрата процесуальної можливості на його подання з причин, які визнано судом поважними, є процедурним поняттям, яке може порушити принцип забезпечення доступу до правосуддя та принцип процесуальної рівноправності сторін.
Вважає, що подана до суду зустрічна позовна заява взаємопов`язана з первісною і спільний їх розгляд є доцільним.
Апеляційні скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
За приписами ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.10.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” (вх.№2316 П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 30.09.2024 у справі №917/692/24 та ухвалено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” строк до 05.11.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту. Встановлено учасникам справи строк до 05.11.2024 для подання заяв, клопотань, тощо.
Судова колегія зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження у справі та розгляд даної апеляційної скарги в порядку письмового провадження, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, сформованими в програмі Діловодство спеціалізованого суду.
Таким чином, судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів задля повідомлення учасників процесу про хід розгляду справи, витримано терміни, які колегія суддів вважає достатніми для можливості реалізації заявником своїх процесуальних прав.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України” відзив на апеляційну скаргу не надало.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на  28.05.2024. Запропоновано учасникам справи:
- відповідачу: протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов, оформлений згідно з вимогами ч. 3 ст. 165 ГПК України, з додатками, передбаченими ч. 6, 7 ст. 165 ГПК України. Після отримання від позивача відповіді на відзив – подати до суду заперечення в строк до 5 днів з моменту отримання від позивача відповіді на відзив (ст. 167,184 ГПК України);
- позивачу: подати суду відповідь на відзив, оформлену згідно з вимогами ст. 166 ГПК України, з додатками, передбаченими ч. 6 ст. 165 ГПК України в строк до 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.
Зобов`язано відповідача надати відповідні докази сплати заборгованості (згідно з вимогами ч.2 ст.74 ГПК України).
Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 2 ст. 178 ГПК України).
15.05.2024 до суду від відповідача  надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою суду від 28.05.2024 відкладено підготовче засідання на 27.06.2024.  Запропоновано учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.
Ухвалою суду від 27.06.2024 відкладено підготовче засідання на 16.07.2024. Запропоновано учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.
Ухвалою суду від 16.07.2024 закрито підготовче провадження у справі  №  917/692/24.  Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 15.08.2024.
Зі змісту ухвали від 29.08.2024 вбачається, що судове засідання у справі, призначене на 15.08.2024, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Киричука О.А. у відпустці. Призначено розгляд справи на 12.09.2024.
Ухвалою суду від 12.09.2024 відкладено розгляд справи на 03.10.2024.
27.09.2024 до суду від Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” надійшла зустрічна позовна заява, в якій  позивач за зустрічним позовом просить:
- Прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду та об`єднати її з позовною заявою ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» №917/692/24, що перебуває на розгляді у Господарському суді Полтавської області; 
- Визнати за Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» право споживати природний газ в обсязі 1 265 791,35 тис. м куб в період з 01.05.2022 по 31.05.2022 на умовах визначених Положенням про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №222 (в редакції постанови КМУ від 29.04.2022 №489); 
- Визнати укладеним договір між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», а саме договір купівлі-продажу природного газу №101/ПГ-3227-ОГРМ від 13.05.2022, який укладений на виконання Постанови КМУ №222 від 06.03.2022 (в редакції постанови КМУ №489 від 29.04.2022);
- Стягнути з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» судовий збір, сплачений АТ «Полтавагаз» при зверненні з зустрічною позовною заявою до суду.
30.09.2024 Господарським судом Полтавської області прийнято оскаржувану ухвалу.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 ГПК України).
Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 ГПК України.
Принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 14 ГПК України).
При розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом (частина перша 161 ГПК України).
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина друга 161 ГПК України).
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що заявлений АТ «Полтавагаз» зустрічний позов виник з правовідносин, що є предметом судового дослідження у межах даної справи; задоволення заявленого АТ «Полтавагаз» зустрічного позову повністю виключає задоволення позовних вимог за первісним позовом; подана до суду зустрічна позовна заява взаємопов`язана з первісною і спільний їх розгляд є доцільним.
Місцевий господарський  суд, повертаючи заявнику подану зустрічну позовну заяву, зазначив, що позивач подав зустрічний позов з порушенням строку на його подання на стадії розгляду справи по суті, що є порушенням п. 3 ч. 2 ст. 46, ч. 1 ст. 180 та п. 4 ч. 2 ст. 182  ГПК України.
Відповідно до пункту 3 частини 2 ст. 46 ГПУ України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Статтею 180 ГПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам  статей 162,  164,  172,  173  цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення  статті 174  цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
За змістом пункту 4 частини 2 статті 182  ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.
Як свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на  28.05.2024. Запропоновано учасникам справи, зокрема відповідачу: протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов, оформлений згідно з вимогами ч. 3 ст. 165 ГПК України, з додатками, передбаченими ч. 6, 7 ст. 165 ГПК України. Після отримання від позивача відповіді на відзив – подати до суду заперечення в строк до 5 днів з моменту отримання від позивача відповіді на відзив (ст. 167,184 ГПК України).
Таким чином, відповідач мав право подати зустрічну позовну заяву в строк до 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Згідно з довідкою про доставку електронного листа ухвала суду від 30.04.2024 в електронному вигляді була надіслана, зокрема, Акціонерному товариству “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” в його електронний кабінет та доставлена відповідачу 01.05.2024 о 19:46 год. Отже останнім днем для подання відзиву та зустрічної позовної заяви, є 16.05.2024.
15.05.2024 до суду від відповідача  надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою суду від 16.07.2024 закрито підготовче провадження у справі  №  917/692/24.  Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 15.08.2024.
Відповідно до статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є:
1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;
2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;
3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;
4) вирішення відводів;
5) визначення порядку розгляду справи;
6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.
Отже, ГПК України встановлено відповідні процесуальні строки на вчинення учасниками справи певних процесуальних дій, зокрема, на подання заяв по суті спору, подання заяв та клопотань, подання доказів, подання зустрічної позовної заяви. При розгляді справи в порядку загального позовного провадження докази, заяви та клопотання подаються сторонами та вирішуються судом на стадії підготовчого провадження, у встановлені законом або судом строки.
Зі змісту ухвали від 16.07.2024 вбачається, що судом враховано, що сторони не повідомляли суд про наявність інших заяв і клопотань, необхідність вчинення дій, що передбачені у підготовчому провадженні. Приймаючи до уваги вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 ст. 177 ГПК України, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
27.09.2024 до суду через підсистему “Електронний суд” від Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” надійшла зустрічна позовна заява, зі змісту якої вбачається, що товариство просило, зокрема, прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду та об`єднати її з позовною заявою ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» №917/692/24, що перебуває на розгляді у Господарському суді Полтавської області. 
Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції, Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” направило зустрічну позовну заяву за межами строку, встановленого для її подання, що суперечить приписам частини 1 статті 180 ГПК України.
Згідно зі статтею 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Статтею 118 ГПК України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги та документи, подані після закінчення процесуальних строків залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Зі змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” не заявляло клопотання про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви.
При цьому, як правильно зауважено судом першої інстанції, норма пункту 4 частини 2 статті 182 ГПК України регламентує вирішення питання прийняття  зустрічного позову у підготовчому засіданні, а не на стадії  розгляду справи по суті, на якій зараз перебуває провадження у даній справі.
Частинами 1, 2, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, у справі «Салов проти України» (заява №65518/01, п. 87) Суд зробив висновок, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу («Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63).
У справі «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (T. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89).
Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття «право на справедливий суд», що гарантоване Конвенцією.
Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності. Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.
Одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,  згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.
Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що важливим елементом верховенства права є гарантії справедливого судочинства. Так, у справі «Bellet v. France» Європейським судом з прав людини вказано, що ст.6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу до суду, в тому розумінні, що особі забезпечується можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави відсутні правові чи практичні перешкоди для реалізації цього права.
При цьому, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. У справі «Golder проти Сполученого Королівства» Європейським судом з прав людини зазначено, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
З урахуванням наведеного, встановлення строків для здійснення відповідних процесуальних дій, які є обов`язковими як для сторін, так і для суду, сприяє як дотриманню принципів рівності та змагальності сторін, так і розгляду справи впродовж  встановленого законом строку. Закріплення даних процесуальних  норм на законодавчому рівні дозволяє говорити про те, що сторони повинні бути обізнані про те, що дані обмеження, у тому числі щодо граничних строків на подання заяв, клопотань тощо, будуть застосовані судом.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє твердження апелянта про порушення судом права доступу до суду, передбачене ст. 6 Конвенції, з огляду на те, що взаємопов`язаність позовів не означає, що учасниками справи можуть бути порушені строки на вчинення відповідних дій, передбачених процесуальним законнодавством.
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” подало зустрічний позов з порушенням строку на його подання, що є порушенням п. 3 ч. 2 ст. 46, ч. 1 ст. 180 та п. 4 ч. 2 ст. 182  ГПК України.
Частиною 6 статті 180 ГПК України встановлено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення заявнику поданої зустрічної позовної заяви.
Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Полтавської області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Господарського суду Полтавської області від 30.09.2024 у справі №917/692/24 без змін як такої, що ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-282,284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Полтавагаз” залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 30.09.2024 у справі №917/692/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено   15.11.2024 

Головуючий суддя                                                                    Я.О. Білоусова

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко  

Суддя                                                                                           О.А. Пуль