ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року	  м. Одеса	Справа № 916/3535/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Богацької Н.С., Колоколова С.І.
секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:
від Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк», м.Київ - не з`явився;
від   ОСОБА_1 , м. Херсон - не з`явився.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ
на ухвалу про зупинення провадження Господарського суду Одеської області від 30.09.2024, суддя Литвинова В.В., м. Одеса
у справі № 916/3535/24
за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ
до відповідача: ОСОБА_1 , м. Херсон
про стягнення 31    062 грн. 66 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

У серпні 2024 року Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ звернулось  до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за  договором №Б/Н від 10.08.2020 року в розмірі 31 062 грн. 66 коп., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 23    379 грн.61 коп. та заборгованість за відсотками 7683 грн.05 коп. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов за кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, а також сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі та у визначені договором строки.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14 серпня 2024 року було відкрито провадження у даній справі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.09.2024 у справі №916/3535/24 (суддя Литвинова В.В.) провадження у справі № 916/3535/24 зупинено до припинення перебування ОСОБА_1 на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Зобов`язано ОСОБА_1 повідомити суд про припинення перебування у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, місцевий господарський суд враховував, що фізична особа ОСОБА_1 станом на час розгляду справи №916/3535/24 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у відповідній військовій частині у складі Збройних Сил України, що підтверджується наявною у справі довідкою в/ч від 15.09.2023 року.
Застосувавши положення п. 3 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції виходив з підстав, що обумовлюють обов`язкове зупинення провадження у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ з ухвалою суду не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.09.2024 року про зупинення провадження у справі № 916/3535/24 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.
Зокрема, скаржник вказує, що, зупиняючи провадження у справі на підставі п. 3. ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу, яким встановлено вимоги щодо переведення військового формування, в якому проходить службу фізична особа, на воєнний стан або залучення цього формування до проведення антитерористичної операції, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні дані щодо переведення військової частини, в якій проходить службу ОСОБА_1 , на воєнний стан та стосовно виконання   ОСОБА_1 відповідних завдань в зоні бойових дій.
При цьому, апелянт звернув увагу суду на правові висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладені в ухвалі від 29.08.2022 у справі №461/5209/19, з урахуванням якої у постанові від 09.11.2022 у справі №753/19628, Верховний Суд дійшов висновку про неправомірність зупинення провадження у справі на підставі п. 3. ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу з огляду на існування в матеріалах лише довідки та витягу з наказу командира в/ч про зарахування фізичної особи до списків особового складу відповідної в/ч, які підтверджують факт перебування відповідача у складі Збройних Сил України.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2024 року відкрито  апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2024 року про зупинення провадження у справі №916/3535/24, справу призначено до  розгляду.
У зв`язку з перебуванням у відпустці суддів, які не є суддями-доповідачами Савицький Я.Ф., Ярош А.І. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 11.11.2024 року №441 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3535/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2024 року прийнято справу 916/3535/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2024 року про зупинення провадження до свого провадження  у новому складі: головуючий суддя Діброва Г.І., судді: Богацька Н.С., Колоколов С.І.
Відповідач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали суду першої інстанції.
Представники  учасників справи в судове засідання  не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи звіти про електронну відправку ухвали суду апеляційної інстанції про відкриття провадження у справі. 
11.11.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ  Данильченко  Олена Олександрівна надійшла заява про розгляд справи №916/3535/24 без її участі, яку прийнято та задоволено судом апеляційної інстанції.
Відповідач про причини своєї неявки апеляційному господарському суду не повідомив, будь-яких клопотань не надав.
Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України,  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, строк розгляду ухвали є скороченим, клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника задоволено, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 30.09.2024 року про зупинення провадження у справі № 916/3535/24 не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України, а тому наявні  підстави для її скасування , виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

У серпні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ звернулось  до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за  договором №Б/Н від 10.08.2020 року в розмірі 31 062 грн. 66 коп., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 23 379 грн.61 коп. та заборгованість за відсотками в сумі 7683 грн. 05 коп. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов за кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, а також сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі та у визначені договором строки.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14 серпня 2024 року було відкрито провадження у даній справі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.09.2024 у справі №916/3535/24 (суддя Литвинова В.В.) провадження у справі № 916/3535/24 зупинено до припинення перебування ОСОБА_1 на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Зобов`язано ОСОБА_1 повідомити суд про припинення перебування у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, місцевий господарський суд враховував, що фізична особа ОСОБА_1 станом на час розгляду справи №916/3535/24 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у відповідній військовій частині у складі Збройних Сил України, що підтверджується наявною у справі довідкою в/ч від 15.03.2024 року.
Застосувавши положення п. 3 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції виходив з підстав, що обумовлюють обов`язкове зупинення провадження у справі.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції погодився з аргументами, викладеними скаржником в апеляційній скарзі, та  не погодився з висновком суду першої інстанції.

Статтями 227, 228 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу     України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань,     що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Аналогічні норми закріплені і в Цивільному процесуальному кодексі України, і в Кодексі адміністративного судочинства України.
При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що у постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №753/19628/17 та в ухвалах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 у справі №461/5209/19, від 17.01.2023 у справі №501/1699/17, від 09.05.2023 у справі №296/5671/21 висловлено позицію щодо застосування норм процесуального права України, відповідно до якої підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Таких же висновків дійшов і Касаційний адміністративний суд (застосування п. 5 ч. 1 ст. 236 Кодексу адміністративного судочинства України), зокрема, у постанові від 25.04.2024 у справі №852/2а-1/24.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).
Воєнний стан введено в Україні з 24.02.2022 року та неодноразово продовжено до цього часу відповідними Указами Президента України.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом,   ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 29.12.2023 по теперішній час, що підтверджується довідкою від 15.03.2024 №216 за підписом командира вказаної військовій частині.
Однак, матеріали справи не містять доказів про переведення в/ч НОМЕР_1 , в якій проходить військову службу відповідач, на воєнний стан або залучення ОСОБА_1 до проведення антитерористичної операції чи до виконання відповідних завдань в зоні бойових дій.
Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для зупинення провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.
Такої правової позиції дотримується і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 30.08.2024 у справі №906/855/22.
Також, судова колегія звертає увагу на питання належності доказів, які підтверджують перебування сторони у складі Збройних Сил України. За висновками Верховного Суду таким доказом є наказ по особовому складу, виданий у порядку п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008.
Інші докази (довідки, листи з військової частини) Верховний суд визнав недостатніми (постанова від 29.03.2023 у справі №756/3462/20).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
До основних засад судочинства частиною 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України віднесено, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.
Отже, інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований у цій справі на шкоду інтересам позивача, меті цього інституту та принципам господарського судочинства.
Згідно з п. 6 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У випадках скасування судом апеляційної інстанції, зокрема, ухвали про зупинення провадження у справі, справа передається на розгляд суду першої інстанції (ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України).
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду про зупинення провадження у даній справі не можна визнати такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.
Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи, викладені Акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк», м. Київ в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», м. Київ потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 30.09.2024 року про зупинення провадження у справі №916/3535/24 не відповідає вимогам процесуального законодавства і є достатні правові підстави для її скасування з направленням справи до місцевого господарського суду для подальшого розгляду, оскільки місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали не було в повному обсязі враховано усі обставини справи, невірно застосовано норми процесуального права.
Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.09.2024 року про зупинення провадження у справі № 916/3535/24 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.09.2024 року про зупинення провадження у справі № 916/3535/24 скасувати.
Справу № 916/3535/24 направити до Господарського суду Одеської області для  продовження розгляду.
Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

          Головуючий суддя 	           Г.І. Діброва	
 Судді 	 Н.С. Богацька	
 	  С.І. Колоколов