ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9515/24 Справа № 205/796/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Попенко К.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечеловському районах у місті Дніпрі,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечеловському районах у місті Дніпрі.
       В обґрунтування вимог заяви  ОСОБА_1  посилався на те, що він є рідним племінником ОСОБА_2 , який є співвласником 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . В 1990 році його дядько ОСОБА_2 покинув місце свого проживання та поїхав на пошуки роботи. Із вказаного часу та по теперішній час місцезнаходження ОСОБА_2 невідоме, будь-який зв`язок із ним втрачено. Інші родичі, крім нього, у ОСОБА_2 відсутні. Оскільки місце перебування ОСОБА_2 невідоме, у заявника існують перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю. Більше 30 років заявнику нічого не відомо про свого дядька ОСОБА_2 , його розшук результату не приніс. На підставі викладеного  ОСОБА_1  просив суд оголосити ОСОБА_2 , 1964 року народження, померлим з дня набрання законної сили рішенням суду. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_2 , 1964 року народження, померлим, заінтересовані особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечеловському районах у місті Дніпрі, Друга Дніпропетровська держнтконтора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду від 06 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог його заяви про оголошення фізичної особи померлою, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно з ч.1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. 
Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.
Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).
        При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18.
Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19-ц.
       Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.34)
       З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 30 січня 2024 року вбачається, 18 лютого 1978 року ОСОБА_3 уклав шлюб із ОСОБА_5 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с.35).
       Дошлюбне прізвище матері заявника ОСОБА_1 — ОСОБА_4 є - ОСОБА_7 .
       Батьком ОСОБА_8 є ОСОБА_9 , матір”ю — ОСОБА_10 (а.с.70).
       Також ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є батьком та матір”ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.36)
       Таким чином, заявник ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по материній лінії.
       Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 серпня 2023 року, виданого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л., ОСОБА_1 є власником 5/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті своєї матері ОСОБА_4 , про що також зазначено у Витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.10, 19).
       Власником 1/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_11 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 лютого 1990 року (а.с.20, 21, 22).
       Відповідно до акту № 9 від 16 січня 2024 року, складеного головою квартального комітету №32, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 1990 року (а.с. 24).
       У відповіді ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 13 грудня 2023 року зазначено, що відділенням розглянуто звернення ОСОБА_1 про необхідність встановлення місцезнаходження дядька ОСОБА_2 . Дана подія зареєстрована до ІКС “ІПНП України” (ЄО) № 27356 від 08 грудня 2023 року. У матеріалах вказаного звернення відсутня дата народження та копії документів, що посвідчують особу ОСОБА_2 . Проведеною перевіркою за ІКС “ІПНП України” відомості про ОСОБА_2 не виявлено (а.с. 23).
       Згідно з відповіддю Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02 лютого 2024 року відомостей щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією ОСОБА_2 з березня 2022 року по теперішній час в Базі даних не виявлено (а.с.42).
       За інформацією, наявною в Єдиному державному демографічному реєстрі, відомостей стосовно ОСОБА_2 не встановлено (а.с. 44).
       У відповіді Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області від 11 березня 2024 року зазначено, що станом на 07 березня 2024 року на території України року у відношенні ОСОБА_2 інформація про притягнення до кримінальної відповідальності та засудження відсутня. Відомості щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на території Дніпропетровської області відсутні. Інформація про перебування в розшуку ОСОБА_2 відсутня (а.с. 46).
       Згідно з відповіддю Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізацій від 27 березня 2024 року станом на березень 2024 року ОСОБА_2 на обліку як одержувач пенсії та інших соціальних виплат не перебуває (а.с. 51).
       На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року про витребування доказів відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечеловському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомили, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті інформація щодо реєстрації смерті  громадянина України ОСОБА_2 , 1964 року народження, відсутня (а.с.118).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Слід зазначити, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту смерті  ОСОБА_2 , 1964 року народження, або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку.
       Акт №9 від 16 січня 2024 року, наданий заявником, складений головою квартального комітету №32 зі слів сусідів в 2024 року, тому не може бути належним та допустимим доказом не проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 саме з 1990 року (а.с. 24).
Вказуючи на вірогідність смерті  ОСОБА_2 , 1964 року народження, як на підставу для оголошення його померлим, заявник не підтверджує свої доводи жодними належними доказами, які вказували б на здійснення всіх необхідних заходів, передбачених законом, щодо розшуку  ОСОБА_2 , 1964 року народження, та вирішення питання про з`ясування можливих причин його зникнення.
Заявник взагалі не зазначає про вірогідну дату смерті, рік смерті  ОСОБА_2 , 1964 року народження, не зазначає вірогідність причини смерті, за яких обставин.
Встановлено, з вимогами про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім у іншій справі заявник до суду не звертався.
Обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника.
Суду не надано достатніх належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина  ОСОБА_2 , 1964 року народження.
Отже, вимоги заяви  ОСОБА_1 про оголошення  ОСОБА_2 , 1964 року народження, померлим є недоведеними належними та допустимими доказами у цій справі.
За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_2 померлим, за недоведеністю.
Доводи апеляційної скарги про доведеність вимог заяви, наявність підстав для оголошення ОСОБА_2 , 1964 року народження, померлим є необґрунтованими належними та допустимими доказами.
Посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин у справі незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 306, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   – залишити без задоволення.
       Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2024 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  М.О.Макаров

О.В.Свистунова