ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 листопада 2024 року           справа №200/2205/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року (повне судове рішення складено 23 липня 2024 року) у справі № 200/2205/24 (суддя в І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:
- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19 лютого 2024 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за його заявою від 10 лютого 2024 року; 
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10 лютого 2024 року, врахувавши період навчання з 2 вересня 2002 року по 18 січня 2006 року та період проходження військової служби з 6 травня 2006 року по 12 квітня 2007 року до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 8 Закону України № 345 «Про підвищення престижності шахтарської праці», із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що 10 лютого 2024 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). 
За наслідком розгляду його заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 19 лютого 2024 року прийняло рішення № 056650009926 про відмову в призначенні позивачу пенсії з підстав недостатності пільгового стажу.
В рішенні зазначено, що пільговий стаж позивача на провідних професіях (20) становить 15 років 8 місяців 17 днів, згідно постанови № 202 (25) становить 1 рік 7 місяців 4 дні, навчання за фахом - 1 рік 4 місяці. В разі застосування взаємозаліку пільгового стажу відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8 пільговий стаж позивача на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202,  становить 21 рік 2 місяця 25 днів. 
Позивач вважав, що відповідачем безпідставно не зараховано до його пільгового стажу період навчання в ПТУ № 105 з 2 вересня 2002 року по 18 січня 2006 року, а також період служби в армії з 6 травня 2006 року по 12 квітня 2007 року.  
На переконання позивача, спірне рішення відповідача про відмову у призначенні йому пенсії є таким, що порушує його право на належний соціальний захист.

Ухвалою місцевого суду від 24 травня 2024 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в  Рівненській області від 19 лютого 2024 року № 056650009926 про відмову у призначенні пенсії. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 10 лютого 2024 року із зарахуванням до його пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV періоду навчання з 2 вересня 2002 року по 31 грудня 2003 року та періоду військової служби з 6 травня 2006 року по 12 квітня 2007 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Позивач в обґрунтування апеляційної скарги наголошує, що весь період навчання з 02.09.2002 по 18.01.2006 у Професійно-технічному училище №105 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача на підземних роботах, що дає право на призначення пенсії за ст. 114 Закону № 1058-IV, просить змінити рішення, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.  

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, який зараховуються до пільгового стажу, в загальній тривалості не повинен перевищувати наявний стаж роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Однак суд не досліджував, на якій саме формі навчання: денній чи заочно позивач навчався, оскільки ні диплом, ні трудова книжка таких відомостей не містить.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині зарахуванням до пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV періоду навчання з 2 вересня 2002 року по 31 грудня 2003 року та періоду військової служби з 6 травня 2006 року по 12 квітня 2007 року.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 є громадянином України згідно з паспортом № НОМЕР_1 від 26 серпня 2022 року, виданий органом № 1238, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання згідно Витягу з реєстру територіальної громади (Гродівської територіальної громади) № 2022/000374842 від 19 серпня 2022 року: АДРЕСА_1 .
Перший відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, код ЄДРПОУ 21084076, зареєстроване місцезнаходження: 33028, Рівненська область, Рівненський район, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7, є органом державної влади та належним відповідачем у справі.
Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код ЄДРПОУ 13486010, місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади та належним відповідачем у справі. 
Як встановлено судами, позивач 10 лютого 2024 року через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про призначення пенсії за віком.
Суду не надано копії повідомлення про перелік документів, доданих позивачем до заяви від 10 лютого 2024 року, разом із цим відповідно до наданих суду другим відповідачем копій документів з пенсійної справи позивача, разом із заявою ОСОБА_1 подав копії наступних документів: паспорта, витягу з реєстру проживання, довідки про РНОКПП від 8 лютого 2022 року, диплома НОМЕР_3 від 18 січня 2006 року, військового квітка серії НОМЕР_4 від 12 квітня 2006 року, трудової книжки НОМЕР_5 від 14 серпня 2005 року, довідки № 459 від 31 жовтня 2013 року ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» про оплату праці як учню, довідок № 48, № 49, № 50 від 8 лютого 2024 року ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» про кількість підземних виходів; довідки № 547 від 18 грудня 2023 року ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» оплата довідок-викликів до сесії за період з 2007 року по 2013 рік; довідок № 98, № 99 від 8 лютого 2024 року ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» про підтвердження стажу; наказу ДП «Красноармійськвугілля» м. Димитров № 01/233пр від 9 лютого 2006 року про атестацію робочих місць; наказу ДП «Красноармійськвугілля» Шахта «Стаханова» м. Димитров № 01/248 від 21 березня 2014 року «Про підсумки атестації підземних робочих місць за умовами праці»; наказу ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» від 23 березня 2009 року № 01/378пр «Про підсумки атестації підземних робочих місць за умовами праці»; наказу ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» від 18 березня 2019 року № 01/648пр м. Мирноград «Про підсумки атестації підземних робочих місць за умовами праці»; наказу ВО «Красноармійськвугілля» від 16 лютого 2001 року № 01/155пр; історичну довідку по ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» № 100 від 8 лютого 2024 року; посвідчення № 0644 про присвоєння кваліфікації прохідника 5 розряду за період з 17 грудня 2007 року по 24 квітня 2008 року; довідку № 459 від 31 жовтня 2013 року ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» про здійснення оплати праці за період роботи учнем прохідника підземного. 
Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_5 від 14 вересня 2005 року, позивач:
- 5 вересня 2005 року по 13 вересня 2005 року проходив навчання в учбовому пункті ВП «Шахта ім. О.Г. Стаханова» № 1 ДП «Красноармійськвугілля» (записи №№ 1, 2);
- з 14 вересня 2005 року по 22 грудня 2005 року працював у ВП «Шахта О.Г. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті (записи №№ 2, 3);  , 
- з 23 грудня 2005 року по 12 січня 2006 року працював у ВП «Шахта О.Г. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» учнем машиніста  підземних установок з повним робочим днем у шахті (звільнений із закінченням виробничої практики, записи №№ 3, 4); 
- з 2 вересня 2002 року по 18 січня 2006 року навчався в ПТУ № 105 м. Димитрова за професією машиніст підземних установок (записи №№ 5, 6);  
- з 6 лютого 2006 року по 10 лютого 2006 року - заняття в учбовому пункті Шахти ім. О.Г. Стаханова ДП «Красноармійськвугілля» (запис  № 7);  
- з 11 лютого 2006 року по 11 квітня 2006 року працював у ВП «Шахта О.Г. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» машиністом підземних установок 2 розряду з повним робочим днем у шахті (звільнений у зв`язку із призовом на військову службу) (записи №№ 7-9);
- з 7 травня 2007 року  по 15 травня 2007 року проходив навчання в учбовому пункті ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» (запис № 10);
- з 16 травня 2007 року по 20 лютого 2008 року працював у ВП «Шахта ім. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті (запис № 11); 
- з 20 лютого 2008 року по 21 травня 2008 року працював у ВП «Шахта ім. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» учнем прохідника 4 розряду з повним робочим днем у шахті, 
- з 22 травня 2008 року по теперішній час працює у ВП «Шахта ім. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» прохідником 5  розряду з повним робочим днем у шахті (записи №№ 12, 13) (з 16 травня 2017 року відповідно до наказу ДП «Мирноградвугілля» № 131 ВП «Шахта ім. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» перейменовано у ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» (запис № 14)).
Як вбачається з диплому від 9 лютого 2004 року НК № 28284726, виданого Професійно-технічним училищем № 105, позивач закінчив у 2006 році навчання в цьому училищі та здобув професію електрослюсаря підземного, машиніста підземних установ.
Відповідно до записів у військовому квітку серія НОМЕР_4 від 12 квітня 2006 року, позивач з 13 квітня 2006 року по 12 квітня 2007 року проходив військову службу.
Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 98 від 8 лютого 2024 року, виданої ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», ОСОБА_1 :
з 6 лютого 2006 року по 10 лютого 2006 року  - проходив навчання в учбовому пункті, оплата здійснювалась, як підземному робітникові, що передбачена Списком 1, розділ 1 підрозділ 1.1.а; 
з 11 лютого 2006 року по 11 квітня 2006 року працював машиністом підземних установок на дільниці, яка передбачена Списком № 1 підрозділ 1.1а (звільнений на військову службу) (з 6 лютого 2006 року по 11 квітня 2006 року - 0 років 2 місяці 6 днів).
Також у довідці зазначено, що довідка видана на підставі: особової картки форми Т-2, накази, розрахункові відомості, контрольні табеля спуску-виїзду в шахту таб. № 1822.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 99 від 8 лютого 2024 року, виданої ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», ОСОБА_1 :
з 7 травня 2007 року по 15 травня 2007 року - проходив навчання в учбовому пункті, оплата здійснювалась, як підземному робітникові, що передбачена Списком 1 (0 років 0 місяців 9 днів), розділ 1 підрозділ 1.1.а; 
з 16 травня 2007 року по 19 лютого 2008 року - працював електрослюсарем підземним на дільниці ПР-5, що передбачена Списком 1, розділ 1 підрозділ 1.1.а (0 років 9 місяців 4 дні); 
з 20 лютого 2008 року по 21 травня 2008 року - працював учнем прохідника підземного на дільниці ПР-5, оплата здійснювалась, як підземному робітникові, за Списком 1, розділ 1 підрозділ 1.1.а (0 років 3 місяці 12 днів);
з 22 травня 2008 року по теперішній час працює прохідником підземним на дільниці ПР-5, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1.а (15 років 8 місяців 17 днів).
Всього з 7 травня 2007 року по 8 лютого 2024 року - 16 років 9 місяців 2 дні згідно р. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.
Також у довідці зазначено, що довідка видана на підставі: особової картки форми Т-2, накази, розрахункові відомості, контрольні табеля спуску-виїзду в шахту таб. № 1585.
Як вбачається з наказів, копії яких наявні в матеріалах справи, професії та робочі місця позивача, на яких він працював, атестовані.
Відповідно до пояснень першого та другого відповідачів, заява позивача від 10 лютого 2024 року була за принципом екстериторіальності розподілена для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській  області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19 лютого 2024 року № 056650009926 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії п. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV. 
У рішенні зазначено наступне.  
Вік заявника - 37 років 1 місяць 14 днів. 
Страховий стаж з урахуванням кратності становить 36 років 5 місяців 00 днів.
Пільговий стаж на провідних професіях (20) становить 15 років 8 місяців 17 днів, згідно постанови № 202 (25) становить 1 рік 7 місяців 4 дні, навчання за фахом - 1 рік 4 місяці. В разі застосування взаємозаліку пільгового стажу відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року №8 пільговий стаж особи на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 становить 21 роки 2 місяця 25 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу враховано всі періоди роботи. 
Додатковий коментар: відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 3 ч. 2  ст. 114 Закону № 1058-IV через відсутність необхідного пільгового стажу на провідних професіях 20 років та професіях по Постанові № 202 - 25 років.
Відповідно до довідки РС-право, станом на 10 лютого 2024 року періоди трудової діяльності (та інші) були зараховані до страхового та пільгового стажу позивача наступним чином:
- з 2 вересня 2002 року по 31 грудня 2003 року (навчання за фахом) зараховано до страхового стажу позивача - 1 рік 4 місяці 0 днів; 
- з 4 вересня 2005 року по 31 грудня 2005 року зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1) - 0 років 3 місяці 18 днів; 
- з 1 січня  2006 року по 31 січня 2006 року зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 33504964 ДБ) - 0 років 1 місяць 0 днів; 
- з 11 лютого 2006 року по 11 квітня 2006 року зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в 33504964 ДБ) - 0 років 2 місяці 1день;
- 17 квітня 2006 року по 31 серпня 2006 року зараховано до страхового стажу - 0 років 4 місяці  15 днів;  
- з 1 вересня 2006  року по 6 травня 2007 року зараховано до страхового стажу - 0 років 8 місяців 6 днів;
- з 7 травня 2007 року по 15 травня 2007 року зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в) -  0 років  0  місяців 9 днів; 
- з 16 травня 2007 рок по 19 лютого 2008 року зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в) - 0 років 9 місяців 4 дні; 
- з 20 лютого 2008 року по 21 травня 2008 року зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в) - 0 років  місяці 2 дні; 
- з 22 травня 2008 року по 8 лютого 2024 року  зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, П/П, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в) - 15 років 8 місяців 17 днів.
Всього: 19 років 8 місяців 12 днів; робота за Списком № 1 - 17 років 3 місяці 22 дні; зниження за ПВ за «Робота за списком № 1» на 10 років.
Відповідно до Протоколу (Рішення) другого відповідача про призначення пенсії від 19 лютого 2024 року, позивачу  за умовами призначення відповідно до Закону України № 1058-IV, Прик.полож., п. 2, ч. 1; ЗУ № 1788, ст. 13, а) (Робота за списком №1), зараховано страховий стаж (повний) 36 років 5 місяців 0 днів; страховий стаж до 1 січня 2004 року - 1 рік 4 місяці 0 днів; страховий стаж після 1 січня 2004 року - 18 років 1 місяць 0 днів; додаткові роки за список № 1 - 17 років 0 місяців 0 днів, в тому числі: Робота за списком № 1 - 17 років 3 місяці 22 дні; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0.36417; призначення пенсії відбуватиметься з 27 грудня 2036 року довічно.
Будучі не згодним із відмовою у призначенні йому пенсії на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV за наслідком розгляду його заяви від 10 лютого 2024 року, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, регулюються Законом № 1058-IV.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом […] і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.
Так, відповідно до ч. 1 зазначеної статті право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч. ч. 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.
Згідно із ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
За правилами ч. 5 ст. 114 Закону № 1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до ч. ч. 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
З метою реалізації положень зазначеної норми Кабінет Міністрів України постановою від 31 березня 1994 року № 202 затвердив Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, у якому наведено перелік робіт і професій, що дають право на таку пільгову пенсію (далі - Постанова № 202).
Пунктом 1 Списку № 202 передбачені підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що право на передбачену ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV пенсію незалежно від віку мають працівники провідних професій, визначених у ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, та працівники, професії яких містяться у Списку № 202, за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та за наявності стажу такої роботи не менш, ніж передбачено ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV (20 та 25 відповідно).
Як встановлено судами, до страхового та пільгового стажу позивача були зараховані всі періоди його роботи, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_5 від 14 вересня 2005 року; при цьому період навчання позивача в Професійно-технічному училищі № 105 з 2 вересня 2002 року по 31 грудня 2003 року був зарахований до його страхового стажу та не зарахований (виходячи із підрахунку пільгового стажу, наведеного у довідці РС-право); період навчання в цьому ж ПТУ з 1 січня 2004 року по 13 вересня 2005 року не був зарахований ані до страхового стажу, ані до пільгового; частина спірного періоду - з 14 вересня 2005 року по 18 січня 2006 року було зараховано до страхового та пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV як період роботи учнем електрослюсаря підземного та учнем машиніста підземних устаткувань.
Крім цього, до пільгового стажу позивача не було зараховано періоду проходження ним військової служби з 6 травня 2006 року по 12 квітня 2007 року.

Визначаючись щодо правомірності/неправомірності не зарахування до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV періоду його навчання в Професійно-технічному училищі № 105 з 2 вересня 2002 року по 18 січня 2006 року, а також питання зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періоду навчання в цьому ж ПТУ з 1 січня 2004 року по 18 січня 2006 року, суд виходить з такого.
Як вже зазначалось вище, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону; […].
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: 1) громадяни України, […] які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, […]; […] 7) особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту; […] 11) військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу»; […].
Зазначений перелік не містить періодів проходження громадянами навчання у середніх та вищих навчальних закладах.
Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону № 1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є: 1) роботодавці: […];  2) підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію, - для осіб, зазначених у п.п.6-9, 11 і 12 ст. 11 цього Закону; 5) застраховані особи, зазначені у п.п.2, 3 і 13 ст. 11 та ч. 1 ст. 12 цього Закону; […].
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 1058-IV особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до ст. 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, […] мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Частиною 1 ст. 15 Закону № 1058-IV передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в ч. 1 ст. 12 цього Закону.
Проаналізувавши наведені нормативно-правові приписи, суд висновує, що наявність у особи права на призначення пенсії за віком, в тому числі й на пільгових умовах, відбувається за умовами Закону № 1058-IV, при цьому однією з обов`язкових умов є наявність у особи мінімально визначеного цим законом страхового стажу, а у визначених випадках - пільгового стажу; при цьому, до страхового стажу не зараховуються періоди навчання у середніх та вищих закладах освіти (у зв`язку із тим, що зазначені заклади не є платниками страхових внесків до солідарної системи) - за виключенням випадків, коли особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, взяли участь у добровільному страхуванні відповідно до ст. 12 Закону № 1058-IV.
Суд вважає за необхідне зазначити, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), яким було врегульовано порядок та умови призначення пенсії за віком (в тому числі й на пільгових умовах) до 1 січня 2004 року, визначено, що право на пенсію за віком (в тому числі на пільгових умовах) («трудову пенсію») мали/мають особи, за умови, зокрема, наявності певного «трудового стажу», «стажу роботи».
Суд зауважує, що зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Так, відповідно до ч. ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються, зокрема, періоди, коли особа не працювала, у зв`язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ («Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію») до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно із ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР, час навчання в професійно-технічному учбовому закладі зараховується в трудовий стаж учня, слухача, у тому числі в стаж роботи за фахом, яка надає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу по придбаній професії не перевищує 3 місяці.
Отже, період навчання позивача у ПТУ № 105 з 2 вересня 2002 року по 31 грудня 2003 року підлягає зарахуванню не лише до страхового стажу позивача, а й до його пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV (підземні роботи), разом із цим період навчання з 1 січня 2004 року по 13 вересня 2005 року не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача. Беручи до уваги, що пільговий стаж - це частина страхового стажу, яка зараховується на пільгових умовах (що слідує, зокрема, з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV), зазначений період не підлягає до врахуванню і до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.
При цьому час навчання позивача з 14 вересня 2005 року по 18 січня 2006 року збігається із часом його роботи в ВП «Шахта ім. Стаханова» № 1 ДП «Красноармійськвугілля», і цей період зарахований до страхового та пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV.
Слід зауважити, що чинне законодавство не передбачає зарахування одного й того самого періоду до страхового (або пільгового) стажу двічі.
Враховуючи наведене, суд висновує, що не зарахування першим відповідачем періоду навчання позивача з 2 вересня 2002 року по 31 грудня 2003 року до його пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV є неправомірним.
При цьому не зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періоду навчання з 1 січня 2004 року по 13 вересня 2005 року - є правомірним.

При цьому посилання позивача на постанову Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі №367/945/17 не заслуговують на увагу, оскільки в ній мова йде про зарахування періоду навчання до 01.01.2004, а не після.
Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що суд не досліджував, на якій саме формі навчання: денній чи заочно позивач навчався, оскільки ні диплом, ні трудова книжка таких відомостей не містить.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Порядку № 637 основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.
Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання.
Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції № 58).
Враховуючи вищевикладене, а також те, що перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування його на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду навчання позивача до пільгового стажу.
Отже, суд вбачає наявними підстави для зарахування до трудового стажу позивача не враховані Відповідачем-1 періоди навчання позивача з 2 вересня 2002 року по 31 грудня 2003 року, які дійсно підлягають зарахуванню як до страхового, так і до його пільгового стажу, тому апеляційні скарги сторін з цього приводу не підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо правомірності/неправомірності спірного рішення в частині не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його військової служби з 6 травня 2006 року по 12 квітня 2007 року, суд виходить з наступного.
Приписами ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.
Відповідно до п.п.7, 11 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту (п. 7); військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу» (п. 11).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону № 1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є, в тому числі, підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію, - для осіб, зазначених у п.п.6-9, 11 і 12 статті 11 цього Закону.
Як вбачається з довідки форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу), за період з 6 травня 2006 року по 12 квітня 2007 року позивачу нараховувалось грошове забезпечення та сплачувались страхові внески.
Слід зазначити, що ані у спірному рішенні, ані у відзиві на позов першим відповідачем не зазначені підстави не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його військової служби.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Нормами абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Як зазначалось вище, згідно даних трудової книжки позивач по 11 квітня 2006 року працював машиністом підземних установок на дільниці, яка передбачена Списком № 1 підрозділ 1.1а, та був звільнений на військову службу, яку відповідно до військового квитка проходив у спірний в цій справі період.
Судами також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не перевищують наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем не доведено існування обґрунтованих підстав для не зарахування до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV періоду його військової служби з 6 травня 2006 року по 12 квітня 2007 року.
Беручи до уваги зазначене вище, позовні вимоги позивача про визнання спірного рішення неправомірним та скасування - підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, […] від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до ч. 3 цієї ж статті у разі скасування […] індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Керуючись приписами ст. ст. 9, 90, 245 КАС України, враховуючи встановлені судом обставини, місцевий суд правильно вважав за необхідне зобов`язати першого відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 10 лютого 2024 року із зарахуванням до його пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV періоду навчання з 2 вересня 2002 року по 31 грудня 2003 року та військової служби з 6 травня 2006 року по 12 квітня 2007 року.
Як наслідок, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання першого відповідача розглянути заяву позивача про призначення пенсії  із врахуванням ст. 14 Закону 1788-ХІІ, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Як вбачається з довідки РС-право, розрахунок пільгового стажу позивача здійснювався із врахуванням приписі ст. 14 Закону № 1788-ХІІ (а.с. 81).
Отже, відсутній спір щодо врахування/не врахування першим відповідачем ст. 14 Закону № 1788-ХІІ, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають як не обґрунтовані.
Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання першого відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 із врахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 2 вересня 2008 року № 345-VI (далі - Закон № 345-VI), суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Виходячи з аналізу зазначеної нормативно-правової норми, передбачене ст. 8 Закону № 345-VI додаткове зарахування по одному року за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах здійснюється лише для   о б ч и с л е н н я   р о з м і р у   пенсії за віком (за Списком № 1), а не при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Тобто, вказаною нормою встановлено додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону № 345-VI, і застосування цієї гарантії має місце безпосередньо під час розрахунку розміру призначеної пенсії (а не під час вирішення питання про її призначення).
Зазначений висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а.
Отже, дані позовні вимоги є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.
Стосовно позовних вимог позивача в частині зобов`язання першого відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 лютого 2024 року із врахуванням Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає наступне.
Відповідно до Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
Листом від 2 жовтня 2018 року № 19997/0/2-18 Міністерство соціальної політики України зазначило про доцільність застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Листом від 12 вересня 2018 року № 1209-27 Міністерство соціальної політики України визначило, що до законодавчого врегулювання питання внесення змін до ст. 114 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV мають враховувати роз`яснення Міністерства соціальної політики України № 8.
Разом із цим суд зазначає, що згідно преамбули Закону № 1058-IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Суд зауважує, що Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8, надані на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 81 від 22 лютого 1992 року, яка, визначаючи компетенцію урядових органів щодо певного кола питань, не містить норм права, якими регулюються спірні відносини у даній справі.
Таким чином, вказані Роз`яснення не є нормативним актом, а тому не є обов`язковими для застосування пенсійним органом при розрахунку стажу громадян, які звертаються із заявами про призначення пенсії.
Зазначений висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а.
Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог позивача про «призначення та виплати пенсії» з 10 лютого 2024 року, суд зазначає, що, по-перше, вказані вимоги скеровані саме до суду, а безпосередньо суд не наділений повноваженнями призначати та виплачувати громадянам пенсію - дані повноваження є дискреційними повноваженнями органів пенсійного фонду, по-друге, вимоги про «зобов`язання пенсійного органу розглянути заяву про призначення пенсії» та про «призначити пенсію» не можуть бути задоволені одночасно, так як розгляд заяви передбачає надання оцінки всім наданим документам із врахуванням чинних нормативно-правових норм, а рішення про призначення пенсії може мати місце лише якщо за наслідком такої оцінки орган, що розглядає вказане питання, дійде висновку про наявність підстав для призначення пенсії.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги позивача про «призначення та виплату» йому пенсії задоволенню не підлягають.
Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява № 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційних скарг, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року у справі № 200/2205/24 - залишити без змін.
Повне судове рішення - 14 листопада 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук