П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/17988/24	

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
16:24 год., м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
10.09.2024 року;                       
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

         П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                           Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
                                                            – Яковлєва О.В.
 За участю: секретаря – Недашковської Я.О.
                    представника апелянта – Панчошака О.Д.
                    представника третьої особи – Рудь В.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 30.04.2024 року ВП №73623807 про закінчення виконавчого провадження.
В обґрунтування позову зазначено, судовим рішенням, яке набрало законної сили в адміністративній справі №420/1268/23, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 01.01.2020 по 30.11.2022 із розрахунку 852 години. Під час примусово виконання рішення боржником – Головним управлінням Національної поліції в Одеській області проведено нарахування та виплату позивачеві доплату за службу в нічний час у сумі 4417,49 грн. (з відрахуванням податків та зборів).
Позивач стверджує, що проведений розрахунок не відповідає положенням Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988, не підтверджує факт виконання судового рішення та правові підставі для закінчення виконавчого провадження згідно вимог пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» прийнята в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України, оскільки боржником обґрунтовано та надано підтверджені докази фактичного виконання вимог виконавчого документа. При цьому, суд зауважив на тому, що проведений розрахунок доплати позивачеві за службу в нічний час відповідає положенням Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988 і Порядку та умовам виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988 виплата доплати поліцейському за службу в нічний час проводиться у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час та у випадку позивача така доплата має становити у сумі 745500 грн. З наведеного слідує неправильність проведених боржником розрахунків, недоведеність ним фактичного виконання судового рішення та наявність правових підстав, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», для закінчення виконавчого провадження.
Відзив на апеляційну скаргу від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у визначений апеляційним судом строк не надійшов.
У письмових поясненнях Головне управління Національної поліції в Одеській області посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі №420/1268/23 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 01.01.2020 року по 30.11.2023 року із розрахунку 1136 годин (142*8).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2023 року змінено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі №420/1268/23, визначивши зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 01.01.2020 року по 30.11.2022 року із розрахунку 852 години (142*6).
04.12.2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчий лист №420/1268/23 про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити доплату за службу в нічний час за період з 01.01.2020 року по 30.11.2022 року із розрахунку 852 години (142*6).
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденка О.С. від 18.12.2023 року ВП №73623807 на підставі заяви ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа, виданого у справі №420/1268/23.
Встановлено боржнику десятиденний термін на виконання рішення суду.
У листі від 19.01.2024 року за №20/170 Головне управління Національної поліції в Одеській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про те, що на виконання судового рішення та вимог виконавчого провадження у справі №420/1268/23 проведено ОСОБА_1 нарахування та виплату доплати за службу в нічний час в період з 01.01.2020 року по 30.11.2022 року із розрахунку 852 години з відрахуванням податків та зборів. На підтвердження фактичного виконання вимог виконавчого документа боржником представлено державному виконавцю платіжні інструкції від 19 грудня 2023 року №661865 на суму 4417,49 грн., №661866 на суму 67,27 грн., №661867 на суму 807,26 грн., №661868 на суму 986,65 грн. У зв`язку із чим, Головне управління Національної поліції в Одеській області просило закінчити виконавче провадження ВП №73623807.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденка О.С. від 30.04.2024 року ВП №73623807 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №420/1268/23, виданого Одеським окружним адміністративним судом, на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.
Не погоджуючись із постановою державного виконавця, посилаючись на її неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.
У частині 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду (пункт 9).
Вказані положення Конституції України кореспондуються із приписами частини 2 статті 14, частини 1 статті 370 КАС України.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Аналогічні за змістом положення передбачені і частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII.
Слід враховувати, що за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно із частиною 1 статті 18 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У зв`язку із чим, виконавець, зокрема, але без виключення, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII).
Частиною 3 вказаної статті Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачені права виконавця під час здійснення виконавчого провадження, у тому числі право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
У статті 39 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII передбачені обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження.
Зокрема, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 вказаного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Аналіз наведених правових норм показав, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження складає сукупність дій, спрямованих, у тому числі, на виконання рішення суду.
Виконання чинних виконавчих документів покладається в обов`язок органів державної виконавчої служби.
Зосередження у Конституції України, конвенційному та адміністративному процесуальному законодавстві на обов`язковості судових рішень дає підстави для висновку про те, що виконання судового рішення має відбуватись у порядку та спосіб, встановлені відповідним виконавчим документом. Лише дотримання такої чіткої процедури і свідчитиме про повне та фактичне виконання рішення суду.
Виходячи з обставин справи, колегія суддів враховує, що вимоги виконавчого документа, виданого в адміністративній справі №420/1268/23, визначаються встановленням обов`язку Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 01.01.2020 року по 30.11.2022 року із розрахунку 852 години (142*6).
Боржником у виконавчому провадженні стверджується про фактичне у повному обсязі виконання судового рішення в адміністративній справі №420/1268/23. На підтвердження цих обставин боржником пред`явлено державному виконавцю відповідні платіжні документи про проведення розрахунків із позивачем.
Стягувачем заперечується фактичне та у повному обсязі виконання вимог виконавчого документа. Такі заперечення обґрунтовуються незгодою із правильністю розрахунків доплати за службу в нічний час за період з 01.01.2020 року по 30.11.2022 року. Стверджується про те, що нарахування доплати у сумі 4417,49 грн. (з урахуванням податків і зборів) не відповідає положенням пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988, якою передбачено, що доплата за службу в нічний час виплачується у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час і у випадку позивача має становити у розмірі 745500 грн.
Виходячи з наявного в матеріалах справи розрахунку доплати за службу позивача в нічний час у період з 01.01.2020 року по 30.11.2022 року, при нарахуванні такого виду грошового забезпечення поліцейського Головне управління Національної поліції в Одеській області керувалось положеннями Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988 і Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за №669/28799.
В контексті спірних правовідносин, слід зазначити, що пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988 у становлено, що порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції затверджується Міністерством внутрішніх справ.
Так, відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за №669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.
Пунктом 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, як і пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988, визначено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Абзацом 2 пункту 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, передбачено, що годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Судом першої інстанції вірно враховано, що доплата за службу позивача в нічний час розрахована у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, де годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Вказаний розрахунок відповідає вимогам пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988 та пункту 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, а отже документальне підтвердження цих виплат свідчить про виконання вимог виконавчого документа та наявність правових підстав, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», для закінчення виконавчого провадження.
Як свідчать обставини справи, спірним є правомірність застосування боржником вказаних положень Постанови №988 та Наказу №260 одночасно, у нерозривному зв`язку. Внаслідок чого, на думку позивача, відбулось заниження виплачених сум доплати за службу позивача в нічний.
Натомість, правомірність рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає перевірці за правилами статті 383 КАС України, тобто в окремому порядку судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі.
Враховуючи викладене у сукупності, оскільки фактичне виконання вимог виконавчого документа боржник підтвердив належними і допустимим доказами, матеріали справи містять обґрунтування проведених розрахунків, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оспорювана постанова державного виконавця є законною, винесена у межах повноважень відповідача і підстави для її скасування відсутні.
З огляду на те, що висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 139, 272, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 10.10.2024 року.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        А.В. Крусян
                                                                                                             
                                                                                                           О.В. Яковлєв