П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
04 листопада 2024року                                                                               м. Київ
 
                                                                                                 Справа №369/19114/23
Апеляційне провадження №22-ц/824/16162/2024
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             судді-доповідача:                  Соколової В.В.                                                                     суддів:                                    Мережко М.В., Поліщук Н.В.                                            за участю секретаря             Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Пінкевич Н.С. 13 серпня 2024 року у м. Києві, за клопотанням ОСОБА_2 про призначення експертизи, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, 
 
В С Т А Н О В И В
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2024 року клопотання ОСОБА_2 про призначення експертизи - задоволено.
Призначено у справі судову експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:
- Який розмір позики та в якій валюті передбачений Договором позики від 20.12.2021року?
- Чи має право позикодавець виходячи з умов пунктів 1 - 3 Договору позики в односторонньому порядку змінити розмір позики збільшивши його з 1 013 700,00 грн. до 1 328 250,00 грн. ?
- В якій валюті передбачено повернення позики з урахуванням пункту 3 Договору позики?
- Чи відповідає умовам Договору позики з урахуванням 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України стягнення боргу з урахуванням пені та 3% річних згідно з ст. 625 ЦК України і чи відповідає їх розрахунок умовам Договору позики?
- Чи може свідчити структура графіку погашення позики прописаного в пункті 3 Договору позики про можливий порядок погашення позики в розмірі 30000, 00 доларів США з сплатою щомісячних процентів за користування позикою у розмірі 600,00 доларів США?
Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, місто Київ, вулиця Бродських Сім`ї, будинок 6), попереджено їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, передбачену ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України.
У розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи №369/19114/23.
Зобов`язано сторін на вимогу експерта надати необхідні та належні документи.
Витрати по проведенню експертизи покладено на ОСОБА_2 .
Провадження по справі зупинено.
Ухвала суду мотивована тим, що відповідач у своєму клопотанні про призначення експертизи вказувала, що вона заперечує щодо розрахунку заборгованості та вважає, що пункти договору містять протиріччя один одному, а тому для правильного з`ясування обставин справи необхідно призначити економічну експертизу.
Враховуючи предмет спору та характер спірних правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення експертизи. 
 
Не погодився із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , його представником  подана апеляційна скарга. Представник відповідача вважає вказану ухвалу незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає про те, що перше питання, поставлене судом в оскаржуваній ухвалі не потребує будь-яких спеціальних знань, без яких неможливо встановите відповідні обставини. Зокрема, відповідно до п. 1 договору позики позикодавець передав, а позичальник прийняв у позику грошові кошти в сумі 1013700,00 грн, що на день укладення цього договору за офіційним курсом Національного банку України, становить еквівалент 37200,00 дол. США, які позичальник зобов'язується повернути позикодавцю не пізніше двадцятого грудня дві тисячі двадцять другого року.
Тобто відповідь на перше питання є очевидною та єдиноможливою, яка не потребує спеціальних знань експерта.
Друге питання, поставлене судом в оскаржуваній ухвалі є незрозумілим, проте можна припустити, що мається на увазі право позикодавця стягнути кошти, застосувавши доларовий еквівалент.
В свою чергу, питання права на застосування доларового еквіваленту є питанням права та відповідної правозастосовної практики Верховного Суду та не може бути предметом відповідної судової екпертизи.
Третє питання, поставлене судом в оскаржуваній ухвалі також не потребує спеціальних знань, без яких неможливо встановити відповідні обставини.
Сторонами встановлено графік повернення позиченої суми грошових коштів із зазначенням, що поверненню підлягає грошова сума в гривні, що становить відповідний еквівалент у доларах США.
Четверте питання, поставлене судом в оскаржуваній ухвалі взагалі є питанням права, оскільки ключовим питанням в ньому є тлумачення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідь на яке повинен надати суд в судовому рішенні з врахуванням правозастосовної практики Верховного Суду, а не експерт. Додаткове питання щодо відповідності розрахунку пені та 3% річних є похідним від вирішення відповідного питання права та не потребує спеціальних знань, без яких неможливо встановити відповідні обставини.
Останнє питання взагалі є незрозумілим, таким, що не входить до предмету доказування даної справи, та таким, відповідь на яке може бути лише припущенням.
Крім цього, вищевказані питання не передбачені Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), та не входять до предмету будь-якої з визначених екпертиз.
Отже, судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення експертизи допущено порушення процесуального законодавства, оскільки на розгляд експерта поставлені питання, які або не входять до предмета доказування у справі, або не потребують спеціальних знань, без яких неможливо встановити відповідні обставини або є питаннями права, що є підставою для скасування відповідної ухвали суду.
Також зазначає, що призначення та проведення такої експертизи, яка немає реального значення для вирішення спору по суті, порушує права позивача, оскільки остаточно збільшить час до отримання остаточного судового рішення у справі.
На підставі викладеного, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким клопотання про призначення експертизи залишити без задоволення.
 
Відповідач правом на подачу відзиву не скористалась.
 
В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.
Представник відповідача - ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. 
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.
 
Судом встановлено, що в провадженні суду першої інстанції перебуває справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про визнання договору недійсним.
За первісним позовом позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 5066579, 72 грн, з яких: 1328550,00 грн - основна заборгованість; 3700005,00 грн - неустойка (пеня) та 38024,72 грн - 3% річних.
За зустрічним позовом ОСОБА_2   просила визнати недійсним договір позики укладений між нею та ОСОБА_1 20 грудня 2021 року.
17 липня 2024 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про призначення експертизи, в якому відповідач просила призначити у справі судово-економічну експертизу, на вирішення, якої поставити наступні запитання:
- Який розмір позики та в якій валюті передбачений Договором позики від 20.12.2021року?
- Чи має право позикодавець виходячи з умов пунктів 1 - 3 Договору позики в односторонньому порядку змінити розмір позики збільшивши його з 1 013 700,00 грн. до 1 328 250,00 грн. ?
- В якій валюті передбачено повернення позики з урахуванням пункту 3 Договору позики?
- Чи відповідає умовам Договору позики з урахуванням 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного Кодексу України стягнення боргу з урахуванням пені та 3% річних згідно з ст. 625 ЦК України і чи відповідає їх розрахунок умовам Договору позики?
- Чи може свідчити структура графіку погашення позики прописаного в пункті 3 Договору позики про можливий порядок погашення позики в розмірі 30 000, 00 доларів США з сплатою щомісячних процентів за користування позикою у розмірі 600,00 доларів США?
Клопотання обгрунтовувала тим, що вона не згодна з заявленими позивачем вимогами, їх складом, розміром та способом розрахунку оскільки це не відповідає умовам Договору позики та положенням законодавства, які регулюють відносини між позикодавцем та позичальником. Вважала, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. 
Задовольняючи клопотання відповідача та призначаючи у справі судову експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у своєму клопотанні про призначення експертизи вказувала, що вона заперечує щодо розрахунку заборгованості та вважає, що пункти договору містять протиріччя один одному, а тому для правильного з`ясування обставин справи необхідно призначити економічну експертизу.
 
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі висновків експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертних досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, постановлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч.1 ст. 104 ЦПК України).
 
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Дульський проти України» зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі  №902/834/20, від 13 серпня 2021 року у справі №917/1196/19, від 30 вересня 2021 року у справі №927/110/18, від 23 грудня 2021 року у справі   №5015/45/11 (914/1919/20).
 
З наведених обставин вбачається, що предметом спору за первісним позовом є стягнення заборгованості за договором позики. 
Звертаючись до суду з клопотанням про призначення у справі судово-економічної експертизи відповідач вказувала на те, що вона не згодна з заявленими позивачем вимогами, їх складом, розміром та способом розрахунку оскільки це не відповідає умовам Договору позики та положенням законодавства, які регулюють відносини між позикодавцем та позичальником. Зокрема, вказувала, що п.3 Договору містить протиріччя щодо способу повернення коштів в доларах США або національній валюті, а також вважала, що вимога про стягнення суми боргу з урахуванням неустойки (пені) та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України не відповідає умовам договору позики та п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Однак, виходячи з норм законодавства, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, а питання поставлені на вирішення експерта повинні потребувати спеціальних знань, без яких неможливо встановити відповідні обставини, та не бути питаннями права. 
Разом з цим, питання поставлені судом в оскаржуваній ухвалі на вирішення експерта зводяться до тлумачення пунктів договору позики, та не потребують спеціальних знань, оскільки є питаннями права та практики Верховного Суду, яким суд при розгляді справи повинен надати оцінку. 
Апеляційний суд зазначає, що для вирішення спору в даній справі суду не потрібні спеціальні знання в іншій галузі ніж право, і суд не позбавлений можливості самостійно встановити істотні (необхідні) для правильного вирішення цього спору обставини.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції, призначаючи експертизу у справі, належним чином не обґрунтував, у чому полягає потреба у спеціальних знаннях, і яких саме, для встановлення обставин, що входять до предмета доказування, та неможливість встановлення цих обставин судом, а також не визначив вид призначеної експертизи.
Враховуючи наведені обставини та положення закону, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доцільність призначення у справі  експертизи. Призначення експертизи зумовило і зупинення провадження у справі, що призводить до порушення строків її розгляду і, відповідно прав позивача на розгляд справи у розумні строки.
Отже, викладені стороною позивача доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про призначення судової експертизи та ухвалення нового судового рішення про залишення клопотання відповідача без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Клопотання ОСОБА_2 про призначення експертизи - залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 М.В. Мережко
                                                                                                                        
Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 13 листопада 2024 року.