ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року	Львів	Справа № 161/16845/24 пров. № А/857/26095/24	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Коваля Р. Й.;
за участю секретаря судового засідання   – Демидюк О. В.; 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/16845/24 (головуючий суддя Черняк В. В., м. Луцьк, повний тест судового рішення складено 02.10.2024) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження,- 

                                                         ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2024 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 27.07.2024 №639 про притягнення позивача до відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 25   500 грн, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що 27.07.2024 року відповідачем була винесена постанова №639 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП за відмову від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби. Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною. Зазначає, що 17.07.2024 року його було примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлено на проходження ВЛК. Позивач вказував, що він був позбавлений можливості надати додаткові документи для підтвердження стану здоров`я. Крім того, на думку позивача, процедура направлення на ВЛК була порушена. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року в позові відмовлено. 
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач написав відмову від проходження ВЛК, мотивовану тим, що в нього відсутні при собі медичні документи. Проте, з часу винесення протоколу (19.07.2024) по дату складання спірної постанови (27.07.2024) минуло 10 днів, і позивач мав змогу принести всі необхідні медичні документи.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачем – ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано ті самі доводи, що і в обгрунтування позовних вимог. Крім того, вказано, що позивачу не було вручено повістку для проходження ВЛК, а тому підстав для проходження ВЛК в позивача не було.
Учасники справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належно повідомлені про дату, місце і час судового засідання.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Встановлено, що 17.07.2024 року позивачу було видано направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в підрозділах ЗС України у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.
Від отримання направлення на проходження ВЛК позивач відмовився в присутності двох свідків, про що було складено відповідний акт від 19.07.2024 року.
На підставі наведеного, 19.07.2024 року в присутності позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3   ст. 210 КУпАП   (примірник протоколу вручено під особистий підпис позивача, про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлений).
27.07.2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесена постанова №639 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3   ст.210-1 КУпАП   з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 грн. 
Згідно даної постанови, позивач   19.07.2024 року відмовився проходити медичний огляд (ВЛК) для визначення ступеня придатності до військової служби, чим порушив вимоги ч. 1   ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.
24.02.2022 відповідно до п. 20 ч. 1   ст. 106 Конституції України,   Закону України «Про правовий режим воєнного стану»   Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»   в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено, тому особливий період в Україні триває по теперішній час.
З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань згідно з   Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022   запроваджено загальну мобілізацію.
Згідно зі   ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, шанування її державних символів - є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Частиною третьою   статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»   (далі -   Закон №2232-XII) передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений частиною 6   статті 39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»   де вказано, що громадяни України, які призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, проходять у встановленому порядку обов`язковий медичний огляд.
Слід зазначити, що згідно зі   статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення   територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений   Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно з вимогами ч. 1   ст. 254 КУпАП   про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ч. 2   ст. 254 КУпАП   протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1 ст. 256 КУпАП).
За правилами ч.ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Відповідно до ч.1   ст.251 КУпАП   доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Відповідно до частини 3 ст.210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналізуючи вищенаведені правові положення, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.
Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.
Як підтверджено матеріалами справи, уповноваженими особами відповідача 17.07.2024 щодо позивача було складено направлення № 1052 для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби під час мобілізації.
Проте, позивач від проходження ВЛК відмовився, що підтверджується даними складеного у присутності свідків протоколу про адміністративне правопорушення №639 від 19.07.2024.
Вказана обставина позивачем будь-якими доказами спростована не була, більше того, останній у своєму позові фактично не заперечує своєї відмови від проходження ВЛК, мотивуючи це незаконністю дій працівників ТЦК, оскільки позивач вважає, що має проходити ВЛК з наданням медичних довідок про стан здоров`я.
Зазначена позивачем обставина у жодному разі не надавала йому права, у період дії воєнного стану відмовлятись від проходження ВЛК. Такі дії позивача вказують на наявність об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого   ст. 210 КУпАП.
У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять акт про відмову від проходження медичного огляду ВЛК від 19.07.2024.
Позивач написав відмову від проходження ВЛК, мотивовану тим, що в нього відсутні при собі медичні документи. Проте, з часу винесення протоколу (19.07.2024) по дату складання спірної постанови (27.07.2024) позивач мав змогу принести всі необхідні медичні документи.
Відтак, відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача та за результатом такого розгляду прийняв законну та обґрунтовану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3   ст. 210 КУпАП.
Щодо твердження апелянта про незазначення відповідачем у оскаржуваній постанові суми штрафу в неоподаткованих мінімумах доходів громадян, то незначні недоліки при оформлення постанови не можуть бути підставою для її скасування.
Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений   КУпАП   із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи.
Враховуючи дані обставини колегія суддів вважає, що винесене судом першої інстанції рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/16845/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повне судове рішення складено 20.12.2024