П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/35751/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Наталія Миколаївна   
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
10 жовтня 2024 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Сапальової Т.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Надольна М.С., 
представників: позщивача та відповідача,розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛОННЕ-АГРО» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
у грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Полонне-Агро" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.11.2023 №000224040703, від 27.11.2023 №000224050703.
В обґрунтування позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Полонне-Агро" зазначило, що під час проведення перевірки контролюючому органу були надані усі первинні документи, які підтверджують факти надання ТОВ "Голден Кроп" послуг. Такі документи відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і є підставою для формування податкового кредиту.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року позов  задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.11.2023 №000224040703, яким Товариству зменшено суму бюджетного відшкодування за липень 2023 року на 568208,00 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 142052,00 грн.
Визнати протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.11.2023 №000224050703, яким Товариству зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість за липень 2023 року на 110368,00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонне-Агро" судовий збір у сумі 16217,89 грн.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду  у відкритому судовому засіданні на 10 жовтня 2024 року о 10 год. 45 хв.
В судовому засіданні представник Головного управління ДПС у Житомирській області підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонне-Агро" заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено документальну виїзну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонне-Агро" (код ЄДРПОУ 36009500) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, про що складено акт від 18.10.2023 №17333/06-30-07-03/36009500.
Перевіркою, зокрема, встановлено порушення:
- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, абзацу б) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), оскільки Товариством завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, на 568208 грн.;
- п. 44.1, ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 п. 200.1, абзацу в) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), оскільки ним завищено суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного (податкового) періоду по рядку 21 Декларації за липень 2023 року на суму 110368 грн.
На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.11.2023:
- №000224040703, яким Товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника в банку, на 568208,00 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 142052,00 грн.;
- №000224050703, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2023 року на 110368 грн.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Згідно з підпунктами 14.1.18, 14.1.178, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.
Відповідно до підпунктів "а" та "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, ...; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Положеннями пункту 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів/послуг, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У відповідності до частин першої - третьої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 з наступними змінами та доповненнями (далі - Положення №88, в редакції, чинній на дату оформлення позивачем первинних документів), згідно з якими господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення. Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Відповідно до пункту 2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Тобто для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Так, з матеріалів справи встановлено, що між ТОВ "Полонне-Агро" (Замовник) та ТОВ "Голден Кроп" (Підрядник) було укладено: договір підряду №31/05/2022-1 від 31.05.2022; договір підряду№31/08/2022-1 від 31.08.2022;  договір підряду №31/05/2023-1 від 31.05.2023.
За умовами цих договорів підрядник зобов`язується з використанням наявної у нього сільськогосподарської техніки або іншої техніки виконати для замовника роботи, визначені у п.1.2 Договору.
Згідно з пунктом 1.2 договору передбачено, що підрядник виконує роботи по збиранню сільськогосподарських культур на паливно-мастильних матеріалах замовника.
Роботи надаються на землях, що перебувають у власності або користуванні Замовника (п.1.3 Договору). Також даним пунктом встановлено, що:
- у період з 05.07.2022 по 05.08.2022 виконавець має зібрати пшеницю з 757 га та ріпак з 497 га (договір підряду №31/05/2022-1 від 31.05.2022);
- у період з 01.09.2022 по 30.10.2022 виконавець має зібрати сою з 1120 га та соняшник з 450 га (договір підряду№31/08/2022-1 від 31.08.2022);
- у період з 05.07.2023 по 05.08.2023 виконавець має зібрати пшеницю з 517 га та ріпак з 654 га (договір підряду №31/05/2023-1 від 31.05.2023);
Сторони також узгодили, що підрядник виконує роботи із застосуванням сільськогосподарської техніки, яка вказана у додатку 1 до договору та містить інформацію щодо переліку техніки, марки, реєстраційного номера, номера кузова... (п.1.5 договору). Копії додатків та додаткові угоди з переліком техніки додаються.
Факт надання послуг по договору підряду №31/05/2022-1 від 31.05.2022 підтверджується актами: №16 від 31.07.2022 (збирання пшениці); №17 від 31.07.2022 (збирання ріпаку); №25 від 17.08.2022 (збирання пшениці); №33 від 30.09.2022 (збирання соняшнику).
Факт надання послуг по договору підряду №31/08/2022-1 від 31.08.2022 підтверджується актами: №37 від 31.10.2022 (збирання соняшнику); №38 від 31.10.2022 (збирання сої).
Факт надання послуг по договору підряду №31/05/2023-1 від 31.05.2023 підтверджується актами: №12 від 31.07.2023 (збирання ріпаку); №13 від 31.07.2022 (збирання пшениці).
Оплата за надані послуги підтверджується наступними платіжними дорученнями: №6307 від 16.08.2022; №6308 від 16.08.2022; №6451 від 06.09.2022; №6693 від 13.10.2022; №7136 від 17.11.2022; №7243 від 24.11.2022; №7399 від 29.11.2022, №2007 від 08.08.2023; №2008 від 08.08.2023; №2009 від 08.08.2023.
Факт наявності у користуванні ТОВ "Полонне-Агро" земель сільськогосподарського призначення, обробіток яких мало виконувати ТОВ "Голден Кроп", підтверджується Структурою посівних площ за 2022, 2023 роки.
Під час проведення перевірки платником також були надані шляхові/подорожні листи, які містять інформацію про роботу ТЗ (пробіг, маршрут, дані про водія, дані про ТЗ) і про використання пального (залишки на початок, на кінець дня, заправку за день, кількість витраченого за день пального).
Висновки акта перевірки про порушення позивачем податкового законодавства пов`язані виключно з господарськими операціями, що мали місце між позивачем та ТОВ "Голден Кроп".
Наполягаючи на нереальності господарських операцій з надання ТОВ "Голден Кроп" сільськогосподарських послуг по обмолоту та збиранню сільськогосподарських культур, за наслідками отримання яких позивач сформував у перевіряємий період податковий кредит на суму 678576,00 грн, контролюючий орган вказує на таке: аналізом інформаційної бази даних "Податковий блок" встановлено відсутність у ТОВ "Голден Кроп" власної чи орендованої сільськогосподарської техніки; не встановлено відображення послуг оренди сільськогосподарської техніки "Голден Кроп" у інших суб`єктів господарської діяльності; згідно аналізу звітності форми 1 ДФ "Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум отриманого з них податку", поданої ТОВ "Голден Кроп" до органів ДПС за перевіряємий період, особи, які виконували сільськогосподарські роботи (157 ознака), відсутні;  згідно даних відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 3 кварталу 2022 по 2 квартал 2023 не встановлено отримання доходів від ТОВ "Голден Кроп" особами (водіїв, механізаторів, інших членів екіпажу), які згідно первинних документів (додаткових угод, подорожніх листів трактора) виконували роботи по обробітку та збиранню сільськогосподарських культур".
Водночас, колегія суддів не може визнати наведені аргументи такими, що беззаперечно підтверджують нереальність господарських операцій з придбання послуг у ТОВ "Голден Кроп".
Так, що стосується відсутності у ТОВ "Голден Кроп" власної та орендованої сільгосптехніки, то позивачем до матеріалів справи долучені копії Свідоцтв про реєстрацію машин, якими йому надавались послуги: від 26.07.2013 ЕА№049254; від 30.05.2012 АС№155150; від 26.07.2013 ЕА№049253; від 26.07.2013 ЕА№049252; від 14.04.2012 ЕА№125367; від 01.06.2017 ЕЕ№067896; від 19.02.2019 ЕЕ№179611; від 06.05.2010 ЕА№028035; від 20.06.2011 ЕА№538021; від 10.07.2013 ЕА№050108.
Як зазначає представник позивача, копії цих документів були отримані ТОВ "Полонне-Агро" саме з метою перевірки наявності у постачальника послуг відповідної техніки. Отримавши від контрагента підтвердження у вигляді свідоцтв про реєстрацію машин, із залученням яких надавались послуги, позивач вважав, що він виконав вимогу необхідної обачності і не може нести негативні наслідки за ймовірні факти порушення податкової дисципліни його контрагентом.
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що передумовою для залучення ТОВ "Голден Кроп" до збирання врожаю слугувала виробнича необхідність, адже у власності ТОВ "Полонне- Агро" відсутня техніка для збирання врожаю, що підтверджується ОСВ по рахунку 104 та 105 за 2022-2023 роки.
Колегія суддів погоджується з такими твердженнями позивача та враховує, що Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 07.07.2022 у справі №160/3364/19) зроблено висновок, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Таких фактів судом встановлено не було.
У повній мірі такий висновок стосується і обставин ненарахування та неоподаткування ТОВ "Голден Кроп" доходу на користь фізичних осіб, які фактично виконували сільськогосподарські роботи. Суду не відомий характер взаємовідносин фізичних осіб з ТОВ "Голден Кроп" та умови їх залучення до виконання договорів підряду. А тому факт ненарахування доходу таким особам є лише припущенням, що ці особи не залучались до надання послуг. Втім, висновок про нереальність господарської операції не може ґрунтуватись на припущеннях.
В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що податковим органом не було здійснено зустрічних перевірок з ТОВ "Голден Кроп" з метою перевірки реальності задекларованих позивачем господарських операцій з ним.
Апеляційний суд також враховує, що ТОВ "Голден Кроп" є платником податку на додану вартість і останнім було складено на адресу ТОВ "Полонне-Агро" та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні, які стали підставою для формування ТОВ "Полонне-Агро" податкового кредиту: №13 від 31.07.2022; №14 від 31.07.2022; №4 від 17.08.2022; №1 від 06.09.2022; № 5від 30.09.2022; №4 від 31.10.2022; №5 від 31.10.2022; №6 від 31.07.2023; №5 від 31.07.2023.
Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Так, за обставин, які склались у даній справі, контролюючий орган вдався до коригування податкових зобов`язань платника податків через оцінку його правочинів як нереальних. В такому випадку податковий орган фактично опосередковано звинувачує платника податків у фіктивному підприємництві. Наслідком таких дій контролюючого органу стало те, що платник податків, господарські операції якого розцінюються як штучні, опинився в ситуації тривалої невизначеності. При цьому, законодавець безальтернативно визначив, що сам факт реєстрації податкової накладної в ЄРПН свідчить про те, що контролюючим органом вже перевірено податкову чистоту господарської операції і з цією метою контролюючий орган наділений повноваженнями зупинення реєстрації податкових накладних платника податку, господарські операції якого викликають сумнів в їх реальності.
Тобто після реєстрації податкової накладної в ЄРПН контролюючий орган має право донарахувати податкові зобов`язання з ПДВ виключно на підставі рішення суду, яким встановлено факт фіктивного підприємництва.
Оскільки податкові накладні зареєстровані контрагентом - постачальником позивача в ЄРПН, відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України суми ПДВ, які відносились позивачем до податкового кредиту у спірні періоди, не можуть потребувати додаткового підтвердження.
Згідно правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 №460/2361/19, від 03.08.2022 №460/4568/19, висновки ДПС про недобросовісність постачальника та про його негативну історію можуть застосовуватися лише на етапі реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Якщо контролюючий орган допустив реєстрацію податкової накладної, ці аргументи втрачають свою актуальність.
Колегія суддів також звертає увагу, що відповідач не надав доказів фіктивної господарської діяльності ТОВ "Голден Кроп".
Саме доведена фіктивність господарської діяльності контрагента платника податків позбавляє первинні документи по операціям з такими контрагентом юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних, первинних документів, незважаючи на наявність у позивача доказів сплати цьому контрагенту вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з реальною господарською діяльністю учасників цих операцій.
У межах цього спору податковий орган не довів фактів фіктивної діяльності контрагента позивача. Посилання на наявність рішення від 13.09.2023 про відповідність ТОВ "Голден Кроп" критеріям ризиковості є недоречними, оскільки рішенням від 22.11.2023 № 243122 з урахуванням отриманих від ТОВ "Голден Кроп" інформації та копій відповідних документів від 14.11.2023 №1 цього платника визнано таким, що не відповідає критеріям ризиковості. Також, є недоречними посилання представника відповідача на порушене кримінальне провадження, оскільки, як вказав представник Товариства, воно не стосується господарських взаємовідносин позивача та ТОВ "Голден Кроп" і було порушене задовго до цих обставин.
Таким чином, враховуючи вищезазначене колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що первинні документи, надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій з контрагентом, враховуючи співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом діяльності позивача та у сукупності зі встановленими обставинами господарських операцій, підтверджують формування показників податкової звітності та вказують на реальність господарських операцій, а також об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий облік платника податків. Іншого контролюючим органом доведено не було.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі   10 жовтня 2024 року.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Сапальова Т.В.