ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/507/24  Номер провадження 33/814/744/24	Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Деркач А.С., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – адвоката Пугача В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , на постанову Лохвицього районного суду Полтавської області від 24 квітня 2024 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 10 березня 2024 року о 01 годині 40 хвилин біля буд.№98 по вул. Шевченка в м. Лохвиця Миргородського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував автомобілем «ВАЗ 21099», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі в присутності лікаря.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати постанову Лохвицього районного суду Полтавської області від 24 квітня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом та він не порушував приписи п.2.5 ПДР України, оскільки лікарем було проведено його огляд, за результатом чого надано медичний висновок,  який є логічним результатом проведеного огляду; протокол про адміністративне правопорушення і направлення на медичний огляд складені та відеофіксацію здійснено з процесуальними порушеннями.
       Суд апеляційної інстанції заслухав думку представника на підтримку апеляційної скарги, позицію ОСОБА_1 у попередньому судовому засіданні про задоволення апеляційної скарги, дослідив докази, в тому числі витребувані з медичного закладу з метою перевірки доводів апелянта, допитав лікаря, який проводив огляд на стан алкогольного сп`яніння, перевірив матеріали справи, доводи апелянта та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення переглядається у межах доводів апеляційної скарги.
За змістом ст.7 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
У ст.252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Цих вимог місцевим судом не дотримано.
На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість й усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу ж ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених у ст.255 КУпАП.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №654045 10 березня 2024 року о 01 годині 40 хвилин біля буд.№98 по вул. Шевченка в м. Лохвиця Миргородського р-ну Полтавської обл. ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) та відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в присутності лікаря в медичному закладі. Також у наведеній у протоколі фабулі зазначено про те, що відмова ОСОБА_1 від огляду підтверджується висновком №25 від 10 березня 2024 року (а.с.2).
За результатами судового розгляду місцевий суд визнав доведеними та встановив наведені вище обставини правопорушення.
Однак суд першої інстанції, приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , не з`ясував і не перевірив усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за наведених у протоколі обставин.
Так, із технічних носіїв інформації, на яких зафіксовано відеозаписи, встановлено, що 10 березня 2024 року о 01 годині 40 хвилин по вул. Шевченка, 98 у м. Лохвиця Миргородського р-ну Полтавської обл. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений поліцією. На вимогу поліцейського апелянт відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням поліцейським спеціального технічного засобу, але погодився пройти такий огляд у медичному закладі. З цією метою ОСОБА_1 і було доставлено поліцією в заклад охорони здоров`я, де зафіксовано процедуру огляду ОСОБА_1 лікарем і поведінку апелянта в ході огляду. Затим поліцейським було оголошено зміст протоколу про адміністративного правопорушення, який містить посилання на медичний висновок №25 за результатами проведеного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння (а.с.9-10).
Посилання ж у протоколі на згаданий вище висновок закладу охорони здоров`я свідчить про його наявність у розпорядженні поліцейського до моменту складання протоколу щодо ОСОБА_1 .
Відповідно до змісту медичного висновку №25 лікарем ОСОБА_3 за результатами здійсненого 10 березня 2024 року о 02 годині 20 хвилин на підставі направлення поліцейського від 10 березня 2024 року огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 установлено те, що останній перебуває в стані сп`яніння, про що чітко зазначено у висновку (а.с.3, 6). 
При цьому, наведені вище дані відповідають змісту акту огляду до висновку закладу охорони здоров`я №25 від 10 березня 2024 року (витребуваного судом апеляційної інстанції з метою перевірки доводів апелянта), в якому також установлено перебування апелянта в стані алкогольного сп`яніння і те, що в ході огляду лікар дослідив і визначив: зовнішній вигляд, поведінку, стан свідомості, орієнтування на місці, в часі та власній особистості, мовну здатність, вегетативно-судинні реакції, дихання, пульс, артеріальний тиск, стан зіниць, ознаки щодо вживання алкоголю, рухову сферу ОСОБА_1 , зокрема, те, що в нього були, зокрема: агресивна й роздратована поведінка, змазаність мови, гіперемія слизових оболонок очей, млява міміка, хитка рухова сфера, запах алкоголю з порожнини рота. Від застосування технічного засобу вимірювальної техніки, виконання точних рухів та погляду в бік (для визначення руху очей) ОСОБА_1 відмовився. Оцінивши отримані під час проведеного огляду дані в їх сукупності лікар визнав їх достатніми для констатації факту проведення повноцінного огляду ОСОБА_1 і надання за його результатами висновку, а нездійснення апелянтом певних указаних вище дій не потягнула за собою непроведення огляду й неможливість надання медичного висновку. Відповідно лікарем на підставі з`ясованих і встановлених об`єктивних відомостей і було складено висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що він засвідчив також і в акті від 10 березня 2024 року.
Зазначені вище обставини підтвердив допитаний у судовому засіданні апеляційної інстанції лікар ОСОБА_3 , а саме те, що він на основі клінічних даних установив у висновку та акті медичного огляду перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Зміст медичного висновку, складеного до нього акту й показання лікаря даним відеофіксації не суперечать.
Але за наявності чіткої вказівки у висновку закладу охорони здоров`я за результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння суд першої інстанції безпідставно визнав цей висновком недопустимим доказом виключно з тих міркувань, що в ньому, на думку місцевого суду, мало бути зазначено про відмову апелянта від проходження огляду. Натомість, визначення методів медичного огляду обстежуваної особи та достатність даних для надання відповідного висновку належать до компетенції лікаря. До того ж, порушень порядку проведення лікарем огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, що ставили би під сумнів допустимість і дійсність огляду, не встановлено й таких обставин не наведено в оскаржуваній постанові. Висновок та акт складені лікарем закладу охорони здоров`я ОСОБА_3 в межах повноважень лікаря за правилами, передбаченими Розділом ІІІ Інструкції, засвідчені його підписом і печаткою медичного закладу.
За таких обставин, визнання місцевим судом висновку щодо огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння недопустимим доказом є невмотивованим і позбавленим підстав.
Апеляційний суд зауважує, що диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено альтернативні та різні форми об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення: а) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; б) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; в) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння) (п.5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року).
Таким чином, як убачається з аналізу зазначених вище нормативних положень, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно, щоб вона відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як із використанням спеціальних технічних засобів, який здійснюється поліцейським, так і в медичному закладі, який проводиться лікарем. Наслідком же відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є те, що такий огляд не здійснюється і висновок за результатом його проведення, як наслідок, не надається, так як особа відмовилась від проходження огляду. 
Разом з тим, за обставин цієї справи даними відеофіксації підтверджено те, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку з чим його поліцією й було доставлено в заклад охорони здоров`я. Затим лікар у присутності поліції в межах двохгодинного строку з моменту зупинки ОСОБА_1 провів огляд останнього й надав за результатами огляду висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, тобто ОСОБА_1 , як наслідок, пройшов згаданий огляд у медичному закладі. За таких обставин, підстави для твердження про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України є відсутніми.
Отримавши до складання протоколу медичний висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, поліцейський мав скласти протокол за фактом порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 ПДР України, а саме керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але помилково цього не здійснив і безпідставно послався на те, що вказаний вище висновок підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, навівши взаємовиключні та помилкові твердження, оскільки медичний висновок навпаки підтверджує проходження огляду апелянтом.
Натомість, ОСОБА_1 у протоколі не ставиться у вину керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому апеляційний суд позбавлений можливості встановити наявність у діях ОСОБА_2 цієї форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, і суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати зазначену в протоколі фабулу правопорушення.
Такий висновок узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (зокрема, рішення у справі "Карелін проти Росії від 20 вересня 2016 року).
У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року також відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
Таким чином, місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у межах наведених у протоколі обставин.
Ураховуючи викладене вище, оскаржувану постанову належить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. У зв`язку з цим, інші доводи апелянта не аналізуються. 
Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Лохвицього районного суду Полтавської області від 24 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                               О.М. Корсун