РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 569/3092/24
Провадження № 22-ц/4815/1084/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Боймиструк С.В.,
судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,
з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року у справі за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки,-
В С Т А Н О В И В:
В лютому 2024 року керівник Рівненської окружної прокуратури Рівненської області (далі прокурор) в інтересах держави в особі Рівненської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить витребувати у ОСОБА_2 на користь Рівненської міської територіальної громади в особі Рівненської міської ради у комунальну власність земельну ділянку площею 0,0972 га (кадастровий номер 5610100000:01:034:0074), що розташована в районі АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20 січня 2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1056 га кадастровий номер 5624689800:09:008:0058 на території Шубківської сільської ради Рівненського району з цільовим призначенням для індивідуального садівництва. Підставою виникнення права власності вказано свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , видане 20 січня 2014 року Реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції на підставі наказу Головного управління Держземагенства у Рівненській області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність» № РВ/5624689800:09:008/00000669 від 20 грудня 2013 року.
В подальшому, Рівненською міською радою 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 5678 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам - учасникам бойових дій». Вказаним рішенням вирішено передати ОСОБА_2 у власність земельну ділянку в районі вул. Київської для індивідуального садівництва площею 0,0972 га, кадастровий номер 5610100000:01:034:0074. Відтак, на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 від 30 вересня 2015 року, виданого на підставі рішення Рівненської міської ради від 17 вересня 2015 року № 5678 за ОСОБА_2 23 вересня 2015 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0972 га, кадастровий номер 5610100000:01:034:0074 у м. Рівне з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва.
Вказує, що ОСОБА_2 вдруге надано безкоштовно земельну ділянку з тим самим цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва. З огляду на встановлене, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у власника ОСОБА_2 у комунальну власність територіальної громади м. Рівне.
Додатково зазначає, що про необхідність захисту прав та інтересів держави в судовому порядку органам прокуратури стало відомо після внесення 06 січня 2022 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (кримінальне провадження №42022181110000001) та витребування документів, які підтверджують порушення інтересів держави. В ході вивчення матеріалів кримінального провадження встановлена наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру, оскільки всупереч вимогам земельного законодавства ОСОБА_2 вдруге безкоштовно надано земельну ділянку з тим самим цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва.
Зазначає, що прокурору стало достеменно відомо про порушення інтересів держави лише у січні 2022 року, а з урахуванням вимог КПК України, щодо таємниці досудового розслідування, фактично мав можливість вжити відповідні заходи представницького характеру, в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», лише після виконання вимог наказу Генерального прокурора від 11 червня 2021 року № 194 «Про організацію взаємодії органів прокуратури з питань захисту інтересів держави в суді поза межами кримінального провадження» щодо передачі відповідних матеріалів кримінального провадження.
Стверджує, що позовна давність прокурором не пропущена, оскільки про факт порушення інтересів держави він дізнався лише після вивчення матеріалів кримінального провадження, а уповноважений у спірних правовідносинах орган місцевого самоврядування - лише з листа Рівненської окружної прокуратури, яким повідомлено про виявлені порушення при передачі земельної ділянки у приватну власність. Враховуючи, що прокурор наділений усіма правами сторони процесу, строк позовної давності обчислюється з моменту коли йому стало відомо про допущені порушення вимог законодавства, а саме з моменту вивчення матеріалів кримінального провадження, з яких стало достеменно відомо про факт подвійної приватизації земельних ділянок одного і того ж цільового призначення громадянином ОСОБА_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року позов задоволено.
Витребувано у ОСОБА_2 на користь Рівненської міської територіальної громади в особі Рівненської міської ради у комунальну власність земельну ділянку площею 0,0972 га (кадастровий номер 5610100000:01:034:0074), що розташована в районі вул. Київської в м. Рівне.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA228201720343130001000015371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) судові витрати в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову.
Апелянт вважає, що його дії не були недобросовісними, оскільки саме Рівненська міська рада приймає рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність.
Погоджується, що не має права на приватизацію двох земельних ділянок одного цільового призначення, однак зазначає, що про таку обставину дізнався після отримання позовної заяви, а звертаючись як учасник бойових дій до Рівненської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, затвердження та надання у власність спірної ділянки покладався на легітимність добросовісних дій Рівненської міської ради.
Саме з метою виправлення допущеної помилки відповідач відмовився від земельної ділянки, яка має більшу площу, до початку розгляду справи.
Звертає увагу, що у даній цивільній справі Рівненська міська рада не повідомила причин, які перешкоджають їй самостійно захистити інтереси держави. Прокурор теж не з`ясував цих причин і не повідомив суду.
Крім того, вважає, що ні прокурор, ні РМР не довели, що прокурор дізнався про порушення прав держави раніше ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Оскільки право власності на спірну земельну ділянку виникло на підставі рішення РМР, то з цього часу мали можливість дізнатись про порушення прав, або ж з моменту державної реєстрації права власності.
Також вказує, що прокурор міста був присутній на пленарному засіданні Рівненської міської ради під час прийняття рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність відповідача. Та обставина, що прокуратурою своєчасно не проводилась перевірка законності відчуження цих земельних ділянок, не свідчить про те, що прокурор не міг дізнатись про це до моменту внесення відомостей про злочин до ЄРДР, в тому числі в ході опрацювання інформації Державного реєстру речових прав, яка і стала підставою для внесення відомостей до ЄРДР.
Крім викладеного, апелянт стверджує, що справа не могла бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, а суд помилково відкрив провадження без визначеної ціни позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Рівненської окружної прокуратури - Грисюк Ю.І. заперечує доводи апеляційної скарги.
Зазначає, що дана цивільна справа про витребування земельної ділянки не відноситься до категорії справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, а під час розгляду справи судом першої інстанції ні Відповідачем, на його представником клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не подавались.
Вказує, що позовні вимоги прокуратури обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 , всупереч вимогам ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України, повторно використано своє право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва та, як наслідок, незаконно отримано у власність земельну ділянку площею 0,0972 га.
Вказані обставини свідчать про порушення інтересів територіальної громади та наявність підстав для застосування прокурором наданих Конституцією України і Законом України «Про прокуратуру» повноважень щодо представництва цих інтересів у суді.
Чинне законодавство не містить таких юридичних конструкцій, які б дозволили повторне використання цього права, незважаючи на те, яким чином особа розпорядилась приватизованою вперше земельною ділянкою.
Стосовно позовної давності зазначив, що позовна давність прокурором не пропущена, оскільки про факт порушення інтересів держави він дізнався лише після вивчення матеріалів кримінального провадження, а уповноважений у спірних правовідносинах орган місцевого самоврядування – лише після залучення у якості потерпілого у кримінальному провадженні та з листа Рівненської окружної прокуратури в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.11.2023, яким повідомлено про виявлені порушення при передачі земельної ділянки у приватну власність.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 18 травня 2012 року ОСОБА_2 як учасник бойових дій звернувся до міського голови Хомка В. із заявою, в якій просив поставити його на чергу для виділення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво, яка була зареєстрована Рівненським міськвиконкомом за № Я-1756 від 18 травня 2012 року.
23 травня 2012 року листом № 01-11/718 на № Я-1756 від 18 травня 2012 року Управлінням земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради повідомлено ОСОБА_2 , що в книзі реєстрації заяв від громадян міста Рівного для виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво його заява зареєстрована під р. № 2656 від 18 травня 2012 року і занесена в першочергову чергу.
Наказом Головного управління Держземагенства у Рівненській області № РВ/5624689800:09:008/00000669 від 20 грудня 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1056 га ОСОБА_2 для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1056 га (кадастровий номер 5624689800:09:008:0058) для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області.
Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1056 га, кадастровий номер 5624689800:09:008:0058, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, за адресою: Рівненська область, Рівненський район, Шубківська сільська рада, зареєстровано 20 січня 2014 року, що підтверджується Свідоцтвом про право власності, індексний номер:16369780 від 20 січня 2014 року.

18 червня 2015 року ОСОБА_2 подано міському голові м. Рівного Хомку В. клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва (01.05) площею 972 кв.м. (ділянка №20) в районі вулиці Київської.
04 серпня 2015 року ОСОБА_2 подано міському голові м. Рівного Хомку В. повідомлення, в якому зазначено, що у зв`язку з тим, що Рівненська міська рада у місячний строк не надала йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою або мотивованої відмови в його наданні, він повідомляє Рівненську міську раду про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність безоплатно площею 972 кв.м. в районі вулиці Київської для індивідуального садівництва.
14 серпня 2015 року відповідачем подано міському голові м. Рівного ОСОБА_4 клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 972 кв.м. для індивідуального садівництва (01.05) безоплатно у власність та надати земельну ділянку безоплатно у власність.
Рішенням Рівненської міської ради № 5678 від 17 вересня 2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам - учасникам бойових дій» затверджено проекти землеустрою щодо відведення громадянам - учасникам бойових дій безоплатно у власність земельних ділянок в районі вул. Київської для індивідуального садівництва (для ведення садівництва), земельні ділянки передано за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (сільськогосподарські угіддя - рілля) комунальної власності територіальної громади міста Рівного в особі Рівненської міської ради.
Рішення Рівненської міської ради від 17 вересня 2015 року № 5678 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам - учасникам бойових дій» оприлюднено на офіційному веб-сайті Рівненської міської ради за посиланням https://rivnerada.gov.ua/public-services/decisions/senate.
В додатку до рішення Рівненської міської ради від 17 вересня 2015 року № 5678 серед переліку громадян, яким передано безоплатно у власність земельні ділянки для індивідуального садівництва (для ведення садівництва) в районі АДРЕСА_2 вказаний ОСОБА_2 , якому передано земельну ділянку № НОМЕР_3 площею 972 кв.м.
23 вересня 2015 року ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0972 га, кадастровий номер 5610100000:01:034:0074 у м. Рівне з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, що підтверджується свідоцтвом про право власності, індексний номер: 44847684 від 30 вересня 2015 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 362825263 від 23 січня 2024 року.

Як слідує із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 січня 2022 року дізнавачем сектору дізнання РРУП ГУНП в Рівненській області Добридніком Б.Г. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42022181110000001 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
В короткому викладі обставин зазначено, що в ході опрацювання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 20 січня 2014 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1056 га кадастровий номер 5624689800:09:008:0058 на території Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області з цільовим призначенням для індивідуального садівництва. Підставою виникнення права власності вказано свідоцтво про право власності, видане 20 січня 2014 року реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № РВ/5624689800:09:008/00000669 від 20 грудня 2013 року.
В подальшому, на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 від 30 вересня 2015 року, виданого на підставі рішення Рівненської міської ради від 17 вересня 2015 року № 5678 за ОСОБА_2 23 вересня 2015 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0972 га, кадастровий номер 5610100000:01:034:0074 на території міста Рівного з цільовим призначенням для індивідуального садівництва. Так вказане свідчить, що ОСОБА_2 повторно використано своє право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва та, як наслідок, незаконно отримано у власність земельну ділянку площею 0,0979 га.
Дізнавачем сектору дізнання Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Добридніком Б.Г. повідомлено Рівненську міську раду листом від 26 квітня 2022 року № 5541/200/5-22 про можливість подання заяви про залучення як потерпілого. В подальшому Рівненська міська рада залучена в якості потерпілого, що підтверджується відповіддю Рівненської міської ради від 26 травня 2022 року на повідомлення від 26 квітня 2022 року № 5541/200/5-22 та протоколом допиту представника потерпілого від 02 червня 2022 року.
27 травня 2022 року за № 08-2397 Рівненською міською радою на запит від 18 травня 2022 року № 50-2449ВИХ-22 було повідомлено керівника Рівненської окружної прокуратури, що Рівненська місцева прокуратура була повідомлена щодо проведення пленарного засідання 54 сесії 17 вересня 2015 року, комплект проектів рішень (проектів, що розглядалися на сесії) було надіслано електронною поштою і на пленарному засіданні 54 сесії 17 вересня 2015 року був присутній прокурор міста Рівного Ільящук Т.М. (а.с.52).
16 травня 2024 року за № 05-01-1728/24-3033/24 на адвокатський запит ОСОБА_5 надано архівний витяг Протоколу № 54/1 першого пленарного засідання 54 сесії Рівненської міської ради 6 скликання від 17 вересня 2015 року та копію списку осіб, присутніх на пленарних засіданнях 54 сесії Рівненської міської ради. З даних документів слідує, що серед присутніх осіб був прокурор міста Рівного Ільящук Т.
Листом № 50-56-9461ВИХ-23 від 14 листопада 2023 року Рівненська окружна прокуратура звернулася до Рівненської міської ради з повідомленням щодо виявлення факту порушення інтересів територіальної громади, а також про надання інформації про вжиття заходів по витребуванню земельної ділянки у ОСОБА_2 ..
Як слідує з листа від 13 грудня 2023 року №05-3401 на № 50-56-9461ВИХ-23 від 14 листопада 2023 року Рівненською міською радою чи її виконавчими органами не вчинялися дії щодо витребування у ОСОБА_2 на користь територіальної громади м. Рівного земельної ділянки площею, 0,0979 га (кадастровий номер 5610100000:01:034:0074), розташованої в районі АДРЕСА_1 .
Листом № 50-56-932ВИХ-24 від 02 лютого 2024 року Рівненська окружна прокуратура повідомила Рівненську міську раду про прийняте рішення щодо звернення до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_2 про витребування на користь Рівненської міської територіальної громади в особі Рівненської міської ради у комунальну власність ділянки площею 0,0979 га кадастровий номер 5610100000:01:034:0074.
23 лютого 2024 року ОСОБА_2 склав заяву про відмову від наданої земельної ділянки кадастровий номер 5624689800:09:008:0058 на користь держави, а саме Білокриницької сільської ради Рівненського району, яка посвідчена приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Самсонюк Ф.П.
28 лютого 2024 року Білокриницькою сільською радою прийнято рішення № 1500 «Про надання згоди на одержання права власності на земельну ділянку».
08 березня 2024 року укладено договір між ОСОБА_2 та Білокриницькою сільською радою, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Самсонюк Ф.П., про передачу у комунальну власність земельної ділянки площею 0,1056 га кадастровий номер 5624689800:09:008:0058, що розташована на території Рівненського району Рівненської області, цільове призначення для ведення індивідуального садівництва.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті (абзаци 1 і 2 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.
У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший-третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Системне тлумачення положень частин третьої-п`ятої статті 56 ЦПК України і частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва інтересів держави, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі немає, то це не є підставоювважати звернення прокурора необґрунтованим.
Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) та від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (провадження № 14-91цс20).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що у прокурора були відсутні підстави для представництва в суді інтересів держави в особі Рівненської міської ради є необґрунтованими, оскільки прокурор, звертаючись до суду з позовом відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої статті 56 ЦПК України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в особі Рівненської міської ради, визначив, у чому полягає порушення його інтересів, та визначив орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Статтею 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статтями 116, 118, 121 ЗК України.
У відповідності до положень частини четвертої статті 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.
Відповідно до частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення індивідуального садівництва - не більше 0,12 гектарів.
Передбачена положеннями статей 116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа яка скористалася своїм правом і отримала у власність земельну ділянку не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге.
Земельна ділянка може бути передана громадянину на підставі його звернення.
Під час вирішення спору суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління Держземагенства у Рівненській області № РВ/5624689800:09:008/00000669 від 20 грудня 2013 року отримав безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,1056 га кадастровий номер 5624689800:09:008:0058 для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області.
В подальшому, Рівненською міською радою 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 5678 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам - учасникам бойових дій». Вказаним рішенням вирішено передати ОСОБА_2 у власність земельну ділянку в районі вул. Київської для індивідуального садівництва площею 0,0972 га, кадастровий номер 5610100000:01:034:0074.
Відповідно дійшов правильного висновку, що на час отримання безоплатно у приватну власність спірної земельної ділянки 17 вересня 2015 року ОСОБА_2 попередньо використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки такого ж виду цільового призначення (для ведення садівництва) в межах норм безоплатної передачі земельної ділянки для цього виду цільового призначення. 
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Оскільки рішення Рівненської міської ради № 5678 від 17 вересня 2015 року про передачу ОСОБА_2 безоплатно у власність спірної земельної ділянки суперечить вимогам ст. 116, 121 ЗК України, то місцевий суд закономірно задовольнив позовні вимоги про витребування спірної земельної ділянки.
Відповідно до частини другої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Дана справа не належить до переліку справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина четверта статті 274 ЦПК України), а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник відповідача брала участь у судових засіданнях в суді першої інстанції та не була позбавлена можливості доводити заперечення проти позову.
Доводи ОСОБА_2 щодо недоліків позовної заяви, які не були враховані судом першої інстанції, на правильність висновків суду за результатами вирішення спору по суті не впливають.

Водночас відповідачем порушено питання про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.
Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).
Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.
На віндикаційні позови держави в особі органів державної влади поширюється загальна позовна давність.

У разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, та в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17, провадження № 14-183 цс 18).
Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Тлумачення частини першої статті 261 ЦК України свідчить про те, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не від дня, коли власник майна, яке перебуває у володінні іншої особи, дізнався чи міг дізнатися про кожного нового набувача цього майна.

Відповідно до частини п`ятої статті 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України, позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.
При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин.
Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19).

У пункті 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 (провадження № 12-50 гс 20) вказано, що питання щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Проаналізувавши встановлені обставини колегія суддів вважає, що місцевим судом помилково не взято до уваги таку сукупність фактів.

Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1056 га, кадастровий номер 5624689800:09:008:0058, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, за адресою: Рівненська область, Рівненський район, Шубківська сільська рада, зареєстровано 20 січня 2014 року, підтверджується Свідоцтвом про право власності, індексний номер:16369780 від 20 січня 2014 року.

27 травня 2022 року за № 08-2397 Рівненською міською радою на запит від 18 травня 2022 року № 50-2449ВИХ-22 було повідомлено керівника Рівненської окружної прокуратури, що Рівненська місцева прокуратура була повідомлена щодо проведення пленарного засідання 54 сесії 17 вересня 2015 року, комплект проектів рішень (проектів, що розглядалися на сесії) було надіслано електронною поштою і на пленарному засіданні 54 сесії 17 вересня 2015 року був присутній прокурор міста Рівного Ільящук Т.М.(а.с.52).

23 вересня 2015 року ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0972 га, кадастровий номер 5610100000:01:034:0074 у м. Рівне з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, що підтверджується свідоцтвом про право власності, індексний номер: 44847684 від 30 вересня 2015 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 362825263 від 23 січня 2024 року.
Отже, хронологічно Рівненська міська рада та Прокуратура вже станом на 23 вересня 2015 року мали можливість довідатись про порушення ОСОБА_2 земельного законодавства, оскільки право власності на першу земельну ділянку було відображено в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, який діяв у відкритому доступі з 01 січня 2013 року, а проекти рішень попередньо надсилались до органів прокуратури.

При цьому суд враховує, що п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав" визначає державну реєстрацію прав на нерухоме майно, як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Обставин, які б вказували на поважність причин пропуску трирічного строку з 23 вересня 2015 року позивач не доводив, а за встановлених обставин справи обрахування строку позовної давності з моменту закінчення кримінального провадження (яке на даний час не закінчене ) надає позивачу та зокрема прокурору, який здійснює нагляд за кримінальним розслідуванням, необмежений часом привілей у спорі, що суперечить принципам змагальності, правової визначеності.
Відтак висновок місцевого суду про відсутність підстав для застосування наслідків пропуску строків позовної давності є помилковим. Оскаржене рішення місцевого суду слід скасувати та відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України відмовити прокурору в задоволенні заявлених ним позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 351, 352, 358, 362, 374, 376, 381, 382, ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2024 року скасувати.
В задоволенні позову керівника Рівненської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки – відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 12 грудня 2024 року.

Судді:                                                                        Боймиструк С.В.

                                                                               Гордійчук С.О.

                                                                               Ковальчук Н.М.