П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/6709/24	
Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Турецької І.О.,
          Шеметенко Л.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, у якому просила:
- визнати протиправними дії / бездіяльність, що полягають у невірному застосуванні складової заробітної плати для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», а саме: неврахування Довідок Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 15.05.2023р. №Б-153 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», від 15.05.2023р. №Б-153/1 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби;
- зобов`язати здійснити нарахування та виплату пенсії з 16.05.2023р. із врахуванням Довідок Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 15.05.2023р. №Б-153 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», від 15.05.2023р. №Б-153/1 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком (з урахуванням раніше виплачених сум), починаючи з 16.05.2023р. по час проведення перерахунку.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням суду по справі №400/7225/23 відповідача зобов`язано призначити їй пенсію за віком згідно із ст.37 ЗУ «Про державну службу» з 16.05.2023р.. При цьому, виконуючи вищевказане рішення, ГУ ПФУ в Миколаївській області при призначенні пенсії не врахувало довідки від 15.05.2023р. №Б-153 та №Б-153/1.
Не погодившись із такими діями ПФУ, позивачка звернулася до суду із даним позовом.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 довідок Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 15.05.2023р. №Б-153 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», від 15.05.2023р. №Б-153/1 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити нарахування пенсії ОСОБА_1 з 16.05.2023р. із врахуванням довідок Виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 15.05.2023р. №Б-153 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», від 15.05.2023р. №Б-153/1 про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком (з урахуванням раніше виплачених сум), починаючи з 16.05.2023р. по час проведення перерахунку.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області судовий збір у сумі 1 211,2грн. на користь ОСОБА_1 .. 
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неврахування довідок від 15.05.2023р. №Б-153 та №Б-153/1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця суперечить вимогам чинного законодавства.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.05.2024р. по справі №400/7225/23 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області №948060126972 від 25.05.2023р.; зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст.37 ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015р. з 16.05.2023р., з урахуванням раніше виплачених сум.
Вищевказане рішення суду набрало законної сили 18.06.2024р..
На виконання рішення суду у справі №400/7225/23 відповідачем призначено ОСОБА_1 пенсію за віком згідно із ст.37 ЗУ «Про державну службу» №3723-XII з 16.05.2023р..
При цьому, відповідачем у листі від 20.06.2024р. за №1400-0307-8/53581 зазначено, що при проведенні розрахунку до уваги не прийнято довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 15.05.2023р. №Б-153 та довідку про складові заробітної плати в органах місцевого самоврядування для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 15.05.2023р. №Б-153/1, видані Виконавчим комітетом Вознесенської міської ради, оскільки в них зазначено заробітну плату посадової особи місцевого самоврядування станом на квітень 2023р., а не працюючого державного службовця відповідної (прирівняної) посади за останнім місцем роботи на державній службі на дату звернення. Крім того, пенсійний орган вказав, що рішенням від 16.05.2024р. обов`язку щодо врахування зазначених довідок на Головне управління не покладалось (а.с15-18).
Перевіряючи правомірність та законність дій ПФУ у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України «Про державну службу» №889-VIII (далі – Закон №889-VIII), п.2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення якого передбачено, що ЗУ «Про державну службу» №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10, 12 розділу XI Закону №889-VIII.
Відповідно до п.10 Розділу XI Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами КМУ, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 Розділу XI Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами КМУ, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Колегія суддів зазначає, що право позивачки на отримання пенсії державного службовця підтверджене рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.05.2024р. по справі №400/7225/23.
Пенсійний орган зазначає, що вказаним судовим рішенням на органи ПФУ не покладено зобов`язань щодо обчислення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» згідно із довідками про заробітну плату, а тому при переведенні розмір пенсії розраховано без врахування довідок про складові заробітної плати.
Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України від 9 липня 2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Згідно п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622 (далі - Порядок №622) пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до п.5 Порядку №622, форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Колегія суддів звертає увагу, що постановою Правління ПФУ №1-3 від 17.01.2017р. Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям (далі - Постанова №1-3) (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) були затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно п.10, 12 Розділу XI ЗУ «Про державну службу» №889-VIII пенсії відповідно до ст.37 ЗУ «Про державну службу» №3723-XII, а саме: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Тобто, нормами чинного законодавства встановлено вимоги щодо необхідності подачі довідок для призначення пенсії державного службовця та визначено їх форми.
Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ні Законом №889-VIII, ні Законом №3723-XII, ні Порядком №622 не передбачена можливість призначення пенсії державного службовця без урахування довідок про заробітну плату.
Колегія суддів зауважує, що п.5 Порядку №622 передбачає врахування заробітної плати на підставі довідок, виданих відповідно до Постанови №1-3.
Апеляційним судом встановлено, що на момент звернення позивачки із заявою про переведення на пенсію державного службовця, вона не працювала на посаді державного службовця та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №1058.
Позивачка, звертаючись до пенсійного органу із заявою про переведення з пенсії, призначеної за нормами Закону №1058-ІV, на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, подала довідки, видані Виконавчим комітетом Вознесенської міської ради, де відображено складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Водночас, відповідач не надав жодного доказу невідповідності вказаних довідок вимогам законодавства щодо форми чи змісту, а також, не навів правових підстав для неврахування таких при обрахунку пенсії державного службовця.
Судова колегія зауважує, що доводи апеляційної інстанції ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права.
Отже, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що відповідач протиправно не врахував при переведенні позивачки на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 15.05.2023р. №Б-153 та №Б-153/1.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2024р. залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.                    

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          І.О. Турецька

                                                                                                    Л.П. Шеметенко