Номер провадження: 33/813/2797/24
Номер справи місцевого суду: 496/2539/24 
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.11.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,
осіб, які з`явилися до судового засідання:
- адвоката Скрипник Д.О.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Скрипник Дар`ї Олександрівни на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2024 року, 

В С ТА Н О В И В:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №731936 від 28.03.2024 року, водій ОСОБА_1 28.03.2024 року о 09:51 год. за адресою: Одеська область, Одеський район. а/д М05 Київ-Одеса 452 км. керував транспортним засобом Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі та підтверджується висновком. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Скрипник Дар`я Олександрівна подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння о 09:51 год., проте з відеофайлу зафіксовано що останній був зупинений о 09:33 год., таким чином це свідчить про зазначення неправдивих даних у протоколі. Після зупинки транспортного засобу патрульним було повідомлено ОСОБА_1 що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, проте в подальшому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння без зазначенням ознак такого сп`яніння, й вимога така є незаконною та безпідставною. В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, проте під час зупинки ці ознаки не повідомлялись, а лише ознаки наркотичного сп`яніння. Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення до медичного закладу.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника апелянта, який з`явився до судового засідання та підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд. 
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного. 
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. 
При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні працівниками поліції у підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №731936 від 28.03.2024 року, водій ОСОБА_1 28.03.2024 року о 09:51 год. за адресою: Одеська область, Одеський район. а/д М05 Київ-Одеса 452 км. керував транспортним засобом Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі та підтверджується висновком. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі міститься посилання на тимчасове вилучення посвідчення водія, та надання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом. Протокол підписаний особою яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого 28 березня 2024 року лікарем КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №001010, складеному о 10 год. 15 хв. 28 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 (далі – медичний висновок від 28 березня 2024 року). Згідно даних цього висновку ОСОБА_1 направлений на огляд 28 березня 2024 року о 09 год. 45 хв. З висновку огляду вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно роздруківки (чек) тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатора Drager 7510, прилад № ARLM - 0378, принтер № ARMA-0142, тест 77, згідно якого ОСОБА_1 28.03.2024 року пройшов тестування на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту склав 0,36 проміле. 
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд водія проведений за допомогою газоаналізатора Drager 7510, у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, результат огляду на стан сп`яніння склав 0,36 проміле.
У відповідності до пояснень ОСОБА_1 , що надані поліцейському 28.03.2024 року та містяться на окремому аркуші, ОСОБА_1 вказав, що: «він не вживав. Вживав тільки для лікування внутрішніх органів. З результатом аналізів не згоден, буду їхати здавати кров тощо».
 
З відеозапису з портативного відео реєстратора (далі – ПВР) № 471068, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що такий відеозапис стосується подій які сталися 28.03.2024 року, за участі ОСОБА_1 . Вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено на блокпості, з метою перевірки документів, де під час спілкування у працівника поліції виникла підозра, щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, було вказано на відповідні ознаки. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній погодився. Також відеозаписом з ПВР № 471068 зафіксовано процедуру доставляння ОСОБА_1 до медичного закладу, де в подальшому в службовому автомобілі, у зв`язку з відчуттям запаху алкоголю з порожнини рота у ОСОБА_1 , працівником поліції було запропоновано пройти огляд також на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального пристрою «Драгер», на що останній погодився, результат склав 0,36 проміле. ОСОБА_1 будучи незгодним с результатом тесту, було запропоновано пройти такий огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. В медичному закладі ОСОБА_1 двічі пройшов такий огляд стан алкогольного сп`яніння, спочатку за допомогою пристрою «Драгер», з результатом 0,35 проміле, а потім шляхом відібрання біологічного матеріалу сечі, з результатом 1,11 проміле, підтвердивши, що вчора вживав пиво. В результаті, було складено медичний висновок. Поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Поліцейськими ознайомлено ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, надано можливість надати свої пояснення, з чим він і скористався, відсторонено від права керування транспортним засобом, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.
 
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного. 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
З положень ст. 266 КУпАП вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. 
Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735).
Зокрема, положення п. 2, 3, 5 Порядку № 1103 встановлюють, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За приписами п. 3 - 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. 
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі – Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. 
Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 28.04.2024 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння о 09:51 год., проте з відеофайлу зафіксовано що останній був зупинений о 09:33 год., таким чином це свідчить про зазначення неправдивих даних у протоколі, не спростовують висновків щодо наявності складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за інкриміноване порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, оскільки в даному випадку має місце технічна помилка, яка не впливає на правильність змісту протоколу, складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що після зупинки транспортного засобу патрульним було повідомлено ОСОБА_1 що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, проте в подальшому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння без зазначенням ознак такого сп`яніння, й вимога така є незаконною та безпідставною, апеляційний ним судом відхиляються, з огляду на те, що положеннями ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 прямо передбачено, що поліцейські мають право на проведення огляду водія на стан сп`яніння, у разі наявності у поліцейського підозри, що водій має ознаки сп`яніння, тобто в даному разі враховується суб`єктивне сприйняття поліцейського стану особи. Як вбачається з відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, у працівника поліції спочатку виникла підозра щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, проте в подальшому виникла також підозра щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками такого сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Тобто в даному випадку, виявлення ознак сп`яніння поліцейським, яке ґрунтується на суб`єктивному сприйнятті поліцейським такого стану, здійснено у відповідності до Інструкції № 1452/735, та не призвело до неправильної кваліфікації даного правопорушення.
Твердження в апеляційній скарзі щодо відсутності направлення до медичного закладу, спростовується долученим до матеріалів справи медичним висновком від 28 березня 2024 року, з якого встановлено, що огляд ОСОБА_1 здійснений, у зв`язку з направленням поліцейського 28 березня 2024 року о 09 год. 45 хв. Крім того п. 1 розділу ІІ Інструкції від 07.11.2015 року не вимагає обов`язкового долучення до протоколу про адміністративне правопорушення направлення на огляд до медичного закладу.
Таким чином, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або зміни постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Скрипник Дар`ї Олександрівни - залишити без задоволення.
Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2024 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе