УХВАЛА

09 грудня 2024 року
м. Київ

справа №808/1564/18
адміністративне провадження №К/990/46929/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28 лютого 2018 року №0000251202 та №0000241202 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1  759  526 грн.
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 13 червня 2018 року позов задовольнив повністю.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу контролюючого органу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому апеляційним судом зазначено про відсутність підстав для розподілу судових витрат у розмірі 40  919 грн, пов`язаних із наданням правової допомоги, у зв`язку із нездійсненням оплати гонорару адвоката у заявленому розмірі на час вирішення судом питання про можливість компенсації таких витрат на користь Товариства.
Постановою Верховного Суду від 4 липня 2024 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ" задоволено частково. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу скасовано, а справу у цій частині направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15   000 грн. У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.
5 грудня 2024 року через систему "Електронний суд" до Верховного Суду вп`яте надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2024 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволених вимог і ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ".
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена у відкритому судовому засіданні 24 липня 2024 року, повний її текст складено 25 липня 2024 року, відповідно, останнім днем на її оскарження було 26 серпня 2024  року (з урахуванням вихідних днів), проте, касаційну скаргу подано лише 5 грудня 2024 року, тобто з пропуском строку, встановленого для цього.
Головне управління ДПС у Запорізькій області заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому, посилаючись на положення частини першої статті 121 КАС України вказує, що ним вперше касаційну скаргу подано в межах передбаченого КАС України строку, зазначає, що у діях податкового органу вбачається сумлінне добросовісне ставлення до наявних у нього прав і обов`язків, встановлених законом або судом та учинено всі можливі та залежні від нього дії для вчасного подання касаційної скарги у розумний строк для реалізації свого права на касаційне оскарження і така обставина є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.
Проаналізувавши зміст клопотання, колегія суддів позбавлена можливості його вирішити, виходячи з такого. 
Суд встановив, що 20 серпня 2024 року Головним управлінням ДПС у Волинській області направлена засобами поштового зв`язку касаційна скарга до Верховного Суду (зареєстрована 9  вересня 2024 року) на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у якій скаржник просив скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволених вимог і ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ".
Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2024 року касаційну скаргу повернуто скаржнику, оскільки вона не містила підстав касаційного оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2024 року. Вказану ухвалу скаржник отримав через систему «Електронний суд» 12 вересня 2024  року о 23:45.
Вдруге касаційну скаргу скаржником подано до суду засобами поштового зв`язку 18 вересня 2024  року, зареєстровану Верховним Судом 27 вересня 2024 року. Верховний Суд ухвалою від 7  жовтня 2024 року її повернув, оскільки у касаційній скарзі не було викладено передбачені КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. Електронний примірник цієї ухвали скаржником отримано через систему «Електронний суд» 7 жовтня 2024  року о 23:41.
Втретє касаційну скаргу подано через систему «Електронний суд» 23 жовтня 2024 року. Верховний Суд ухвалою від 24 жовтня 2024 року її повернув, оскільки у касаційній скарзі не було викладено передбачені КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. Електронний примірник цієї ухвали скаржником отримано через систему «Електронний суд» 24  жовтня 2024 року о 20:43.
Вчетверте касаційну скаргу подано через систему «Електронний суд» 15 листопада 2024 року. Верховний Суд ухвалою від 19 листопада 2024 року її повернув, оскільки у касаційній скарзі не було викладено передбачені КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. Електронний примірник цієї ухвали скаржником отримано через систему «Електронний суд» 19 листопада 2024 року о 23:34.
Вп`яте касаційну скаргу подано через систему «Електронний суд» 5 грудня 2024 року. 
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження скаржником не зазначено умотивованих доводів щодо поновлення такого строку.
Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. 
Водночас слід зазначити, що за усталеною позицією Верховного Суду недотримання особою вимог процесуальних норм щодо форми та змісту касаційної скарги за загальним правилом не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Це правило ще в більшій мірі стосується суб`єкта владних повноважень, щодо якого презюмується, що в його розпорядженні є достатньо засобів, зокрема організаційного характеру, для виконання визначених законодавством завдань.
Заявляючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, скаржник не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. Загальний строк, що минув з дати ухвалення постанови апеляційного суду і до моменту подачі касаційної скарги вп`яте становить понад чотири місяці, що виходить за межі встановленого КАС України строку для оскарження судового рішення. При цьому, Верховний Суд скаржнику неодноразово надавав вичерпні роз`яснення щодо форми і змісту касаційної скарги, яким вона повинна відповідати в частині належного викладення підстав, однак, уп`яте подана касаційна скарга їм так і не відповідає.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, у якій зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329-330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2024 року  у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар Експорт БКВ" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:
- подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій вказати поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень;
Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                      Н.Є. Блажівська
Судді:                                                                                           О.В. Білоус
                                                                                          І.Л. Желтобрюх