Номер провадження: 22-ц/813/5448/24 
Справа № 497/2033/23
Головуючий у першій інстанції Кравцова А.В.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
Іменем України
26.09.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В., 
за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк “Приватбанк” 
на рішення Болградського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року,
за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» про стягнення коштів,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування зазначивши, що 18.08.2022 року позивачем підписана заява-приєднання до умов та правил надання банківських послуг, банком встановлено кредитний ліміт в межах 100000 грн, але невідомими особами у період з 01.07.2023 року по 10.07.2023 року здійснено несанкціоноване користувачем списання коштів на загальну суму 91826,19 грн. З моменту з`ясування цього факту, позичальник одразу повідомив про це банк та звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів. Згідно з заявою АТ КБ «Приватбанк» за заявою позивача внаслідок оскарження шахрайських операцій до міжнародної платіжної системи, було повернуто гроші у загальній сумі 86288,76 грн, що позивач розцінює як визнання позовних вимог.
ОСОБА_1 , з рахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача грошові кошти несанкціонованих отримувачем банківських послуг транзакцій в розмірі 5767,78 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про зобов`язання вчинити певні дії. Стягнуто з АТ КБ “Приватбанк” на користь ОСОБА_1 кошти несанкціонованих отримувачем банківських послуг (позивачем) транзакцій в розмірі 5767,78 грн. Судом першої інстанції вирішено питання розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій при відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а надавач платіжних послуг зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення Болградського районного суду Одеської області від 01.04.2024 року по справі № 497/2033/23 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приват Банк» про стягнення коштів та ухвалите нове, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи осіб, які подали апеляційну скаргу
Апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» вмотивована тим, щопорядок здійснення міжнародних переказів передбачає, що при оплаті в торгових точках, що обслуговуються іншими банками, як і при знятті в банкоматах інших банків сума платежу резервується на карті для подальшого списання в рахунок одержувача (торгової точки). Кошти в резерві залишаються до того моменту, поки банк, що обслуговує торгову точку, не надішле запит на списання. Як правило це займає 2-3 дні, в окремих випадках і більше. У резерві сума може перебувати до 10 днів, поки торгова точка не підтвердить операцію, або не скасує її.Відповідні міжнародні операції фіксуються в виписці в момент саме створення відповідного платежу і підтвердження платником вимоги перерахувати кошти, а не в момент реального списання коштів з рахунку. В подальшому, кошти знаходились у резерві на списання, проте оскільки не були фактично списані з рахунку, то повернулись на баланс, у зв`язку із чим виписка па картці оновилася. Відповідач зазначає, що спірні грошові кошти не були списані з рахунку позивача.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що грошові кошти, які є предметом спору списані з рахунку позивача та підлягають поверненню, оскільки дані списання не здійснені, отже вимога позивача стягнути з АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти є неналежним способом захисту.
Звертає увагу на те, що кошти, які є предметом спору не є коштами позивача, а є коштами банку та фактично позивач просить повторно стягнути кошти з АТ КБ «Приватбанк», які були отримані в кредит.

(2) Позиція інших учасників справи
Одеський апеляційний суд ухвалою від 07.05.2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «Приватбанк», роз`яснив учасникам справи право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.
В судове засідання учасники справи не з`явились.
Відповідач АТ КБ «Приватбанк» та його представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, судові повістки отримали 19.09.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Позивач ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, судову повістку отримав 20.09.2024 року у додатку «Viber», відповідно до поданої заяви на отримання судових повідомлень, що підтверджується довідкою.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з того, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій при відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а надавач платіжних послуг зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника.
Суд вважав, що вимоги позивача про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк “Приватбанк”  на користь  ОСОБА_1 коштів несанкціонованих отримувачем банківський послуг (позивачем) транзакцій у розмірі 5767,78 грн підлягають задоволенню.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом встановлено, що з 18.08.2022 року ОСОБА_1 підписана заява-приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та відкрито в АТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок, на який встановлено кредитній ліміт в межах 100000 грн. 
Пунктом 2.1.1.2.1. заяви-приєднання передбачено, що банк за наявності вільних грошових коштів та на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта надає йому споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених договором.
Тип кредиту – відновлювальна кредитна лінія (пункт 2.1.1.2.2. заяви-приєднання).
Мета кредиту – споживчі цілі (пункт 2.1.1.2.3. заяви-приєднання).
В заяві-приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили порядок та умови надання кредиту, права та обв`язки клієнта, права та обв`язки банка, відповідальність сторін, тарифи.
Відповідно до виписки за вказаним договором від 18.08.2022 року та наданих позивачем розпечаток, починаючи з 01.07.2023 року по 10.07.2023 року за рахунком ОСОБА_1 здійснено наступні транзакції: 01.07.2023 року о 20:33 год. - Motel 6 – сума 7432,58 UAH; 01.07.2023 року о 00:24 год. - Motel 6 – сума 4 419,1UAH; 02.07.2023 року о 09:29 год. - SLEEP INN LAKE WRIGHT - 16 505,62UAH; 02.07.2023 року о 13:00год. - Motel 6 - 12084,64UAH; 03.07.2023 року о 21:15 год. - SLEEP INN LAKE WRIGHT - 5668,54 UAH; 04.07.2023 року о 19:44 год.- SLEEP INN LAKE WRIGHT - 4807,12UAH; 05.07.2023 року - о 13:44 год. - GITGO PETROLEUM. HOUSTON - 5617,98UAH; 05.07.2023 року о 13:45 год. - GITGO PETROLEUM. HOUSTON - 37,45UAH; 05.07.2023 року о 16:23 год. - Motel 6 - 10190,64UAH; 05.07.2023 року о 19:34 год. - SLEEP INN LAKE WRIGHT - 4807,12UAH; 06.07.2023 року о 20:40 год. - SLEEP INN LAKE WRIGHT - 4376,4UAH; 07.07.2023 року о 18:55 год. - SLEEP INN LAKE WRIGHT - 8080,52UAH; 08.07.2023 року о 17:28 год. - GITGO PETROLEUM. HOUSTON - 37,45 UAH; 08.07.2023 року о 17:33 год. - Motel 6- 4970,41UAH; 09.07.2023 року о 17:15 год. - Motel 6 - 2946,07UAH; 10.07.2023 року о 17:08 год. - GITGO PETROLEUM, HOUSTON - 37,45UAH; загальна сума транзакцій становить - 91826,19грн.
Звертаючись до суду позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти несанкціонованих отримувачем банківських послуг (позивачем) транзакцій у розмірі 5767,78 грн, в обґрунтування зазначивши, що в період з 01.07.2023 року по 10.07.2023 року невідомими особами з його карткового рахунку здійснено несанкціоноване списання коштів на загальну суму 91826,16 грн, внаслідок незаконно проведених трансакцій. З моменту з`ясування вказаних обставин позичальник одразу повідомив про це банк та звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів. За заявою позивача, внаслідок оскарження шахрайських операцій до міжнародної платіжної системи, повернуто кошти у сумі 86288,76 грн. Проте, не повернути кошти за транзакціями: 05.07.2023 року - о 13:44 год. - GITGO PETROLEUM. HOUSTON - 5617,98UAH; 05.07.2023 року о 13:45 год. - GITGO PETROLEUM. HOUSTON - 37,45UAH; 08.07.2023 року о 17:28 год. - GITGO PETROLEUM. HOUSTON - 37,45 UAH; 10.07.2023 року о 17:08 год. - GITGO PETROLEUM, HOUSTON - 37,45UAH, на загальну суму 5767,78 грн. Позивач вважає, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача.
Обставини повернення коштів за несанкціонованими позивачем транзакціями в сумі 86288,76 грн сторонами визнаються та підтверджуються матеріалами справи.
       Із матеріалів справи вбачається, що листом від 04.08.2023 року № М – 209 Болградський районний відділ поліції Головного управління національної поліції в Одеській області повідомив ОСОБА_1 про те, що звернення яке надійшло до Болградського районного відділу поліції зареєстровано в ЄО № 2027 від 17.07.2023 року та за результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» де у останнього оформлена картка «універсальна», 01.06.2023 року ОСОБА_1 з вказаною банківською карткою виїхав за кордон у Федеративну Республіку Германію. Під час перебування ОСОБА_1 за кордоном, в період часу з 01.07.2023 року по 10.07.2023 року, з його картки проводились валютні транзакції за оплату послуг готелів, які функціонують у США, без представництва філій в Україні. В даному випадку об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України не має. 
Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Згідно з п. 140 розділу 7 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164 (далі - Положення), в редакції на час виникнення правовідносин, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
Відповідно до п.146 розділу 7 Положення власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Емітент зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача щодо використання платіжного інструменту або неналежної платіжної операції, ініційованої з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законодавством України для розгляду звернень (скарг) громадян (п. 148 Положення).
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню    ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду:   від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження   № 61-17629 св 18), від 24 липня 2019 року у справі № 753/16954/16-ц (провадження № 61-24323 св 18), від 01 липня 2020 року у справі    № 712/9107/18 (провадження № 61-9877 св 19), від 21 квітня 2021 року  у справі № 751/6050/18 (провадження № 61-18544 св 19), від 07 липня   2021 року у справі № 370/476/16-ц (провадження № 61-10242 св 20),  від 17 грудня 2021 року у справі № 263/3704/19 (провадження № 61-1799 св 21).
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та від 11 березня 2015 року № 6-16цс15».
Аналогічний висновок наведений також у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18).
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем зазначалося, що при оплаті в торгових точках, що обслуговуються іншими банками, як і при знятті в банкоматах інших банків сума платежу резервується на карті для подальшого списання в рахунок одержувача (торгової точки). Кошти в резерві залишаються до того моменту, поки банк, що обслуговує торгову точку, не надішле запит на списання. Зазначені позивачем суми: 05.07.2023 року – 5617,98 грн; 05.07.2023 року - 37,45 грн; 08.07.2023 року - 37,45 грн; 10.07.2023 року – 37.45 грн перебували в резерві на списання, оскільки не були списані, то повернулися на баланс, що підтверджується випискою по картці станом на 27.03.2024 року.
Із виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 від 17.01.2024 року за період з 01.01.2023 року по 27.03.2024 року вбачається про відсутність транзакцій: 05.07.2023 року - о 13:44 год. - GITGO PETROLEUM. HOUSTON - 5617,98UAH; 05.07.2023 року о 13:45 год. - GITGO PETROLEUM. HOUSTON - 37,45UAH; 08.07.2023 року о 17:28 год. - GITGO PETROLEUM. HOUSTON - 37,45 UAH;  10.07.2023 року о 17:08 год. - GITGO PETROLEUM, HOUSTON - 37,45UAH, на загальну суму 5767,78 грн (а.с. 123).
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що кошти у сумі 5767,78 грн, які позивач просить стягнути з АТ КБ «Приватбанк», не є особистими коштами позивача, а є кредитними коштами. 
Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення коштів в розмірі 5767,78 грн не підлягають задоволенню. 

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Болградського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення коштів в розмірі 5767,78 грн відмовити.

Щодо судових витрат
За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 1816,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 30.04.2024 року.
Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав (частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Системне тлумачення норм статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені. Оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.
Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.
Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18).
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу вимог закону, а Акціонерним товариством Комерційний Банк “Приватбанк”   за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір, та апеляційна скарга підлягає задоволенню, то колегія суддів вважає, що скаржнику підлягає компенсації за рахунок держави судовий збір у розмірі 1816,50 грн у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк “Приватбанк” задовольнити.
Рішення  Болградського районного суду Одеської області від 01 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» про стягнення коштів відмовити.
Компенсувати Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1816,50 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий                                                                                           В.А. Коновалова

Судді                                                                                                     О.Ю. Карташов

                                                                                                       М.В. Назарова