Справа № 442/7046/24                                Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І. 
Провадження № 33/811/1419/24                                Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Галишина Андрія Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Галишина Андрія Васильовича на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 175 гривень.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн.
Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , 27 липня 2024 року близько 10.00 год., перебуваючи за адресою: м. Дрогобич, вул. П.Орлика поблизу №15/1, не виконав законного розпорядження працівника поліції, вчинив непокору, а саме: відмовився проїхати в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погоджуючись з даною постановою  адвокат Галишин А.В., подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що з постановою місцевого суду він не погоджується у зв`язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення є суперечливим і не містить об`єктивних даних про вчинення правопорушення.
Наголошує, що ОСОБА_1 надав дані з додатку «Резерв +», де зазначено, що дані оновлено 6 липня 2024 року, і в нього відсутні заборгованості перед РТЦК та СП.
Звертає увагу, що до ОСОБА_1 було упереджене ставлення працівників поліції, уповноважені особи поводили себе зухвало, грубо висловлювалися, спілкувалися зневажливо.
Зазначає, що працівники поліції не здійснили повної відео фіксації події.
Повідомляє, що неналежне виконання свої посадових обов`язків уповноважених осіб ТЦК та СП та працівників правоохоронних органів призвело до порушення прав ОСОБА_1 .
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції.
Частинами 2, 4, 6 статті 62 «Про Національну поліцію», передбачено що, законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.
Статтею 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.
У відповідності до п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26 червня 1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.
Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника міліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.
Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок та діють від імені держави.
Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.
Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №557127 від 27 липня 2024 року (а.с. 2), з якого встановлено, що ОСОБА_1 , 27 липня 2024 року, близько 10 год. перебуваючи в м. Дрогобич, поблизу вулиці П. Орлика, 15/1, не виконав законну вимогу працівника поліції, а саме чинив непокору;
-інформацією з протоколу №190354 про адміністративне затримання за ст. 185 КУпАП від 27 липня 2024 року (а.с. 3), з якого вбачається, що ОСОБА_1 було затримано працівниками поліції та доставлено до службове приміщення Дрогобицького РВП 27 липня 2024 року о 10 год. у зв`язку із вчиненням адміністративних правопорушень, передбачених ст. 210, 185 КУпАП, для складання протоколів, та о 12 год. 23 хв. цього ж дня його було звільнено;
-рапортом капітана поліції Павла Лівого (а.с. 5-6), відповідно до якого у провадженні працівників поліції перебували матеріали зареєстровані ІТС ІПНП №7670 від 18 липня 2024 за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_1 , який вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210, 210-1 КУпАП та підклав для доставки в ІНФОРМАЦІЯ_1 для складання протоколу. 27 вересня 2024 року працівниками поліції було виявлено ОСОБА_1 , після чого вони підійшли до нього представилися, показали службові посвідчення та жетони, повідомили йому, що він вчини адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210, 210-1 КУпАП та підлягає доставці до ІНФОРМАЦІЯ_1 і попросили його проїхати в ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 вимоги працівників поліції не виконав, намагався покинути місце події, поводив себе неадекватно та агресивно, висловлювався нецензурною лайкою в сторону працівників поліції, у зв`язку із чим було проведено адміністративне затримання;
-рапортами старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та лейтенанта поліції ОСОБА_3 (а.с.7-8), з яких встановлено, що під час обстеження вул. П. Орлика у м. Дрогобич, було виявлено ОСОБА_1 , який перебував в розшуку, під час опитування йому було повідомлено про те, що він перебуває в розшуку та має проїхати в ІНФОРМАЦІЯ_1 для встановлення обставин. Після чого він намагався уникнути відповіді, почав шарпати за формений одяг працівників поліції;
-відеозаписом, доученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано, процес спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , під час якого було перевірено його документи згідно бази ІПНП, запропоновано йому проїхати в ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого особа, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначив, що не відмовляється від поїздки, чекає адвоката. Подальшому ОСОБА_1 розмовляв по телефону та намагався затягувати час, уникнути від виконання законної вимоги працівника поліції, конфліктував з працівниками поліції (кричав до працівників поліції, провокував їх на конфлікт, висловлювався нецензурною лайкою, ставився зневажливо). Після чого погодився проїхати з працівниками поліції, однак один із невідомих чоловіків зазначив, що перекриє дорогу, щоб ОСОБА_1 не поїхав із працівниками поліції, через деякий час виїзд з підприємства було перекрито автомобілем чорненого кольору із за тонованими вікнами. Після зупинки службового автомобіля працівників поліції ОСОБА_1 намагався покинути транспортний засіб без дозволу працівників поліції, кричав на патрульних, шарпав їх за формений одяг, у зв`язку із чим працівниками поліції було застосовано спецзасоби, та затримано особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, доставлено до службового приміщення поліції.
Аргументи апелянта, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення є суперечливим, а матеріалами спарив не містить об`єктивних даних про вчинення даного правопорушення, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі мають формальний характер та не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи зазначеними вище за текстом.
Доводи апелянта, що ОСОБА_1 надав працівникам поліції дані з додатку «Резерв +», де зазначено, що він оновив військово-облікові дані 6 липня 2024 року, вчасно, і в нього відсутні заборгованості перед ІНФОРМАЦІЯ_1 , а постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 6 серпня 2024 року закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, заслуговують на увагу апеляційного суду, разом із тим дані аргументи не впливають на кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в даному провадженні, оскільки постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 не спростовує факту невиконання законної вимоги працівників поліції 27 липня 2024 року.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 6 серпня 2024 року не спростовано факту пропуску строку проходження ВЛК (один раз на п`ять років), а лише констатовано факт закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Доводи апелянта, що у працівників поліції було упереджене ставлення до ОСОБА_1 , спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що всі дії працівників поліції відповідали вимогам ЗУ «Про національну поліцію», жодного упередженого ставлення до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не вбачається.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянтів про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції положень ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив таке в межах санкції ст. 185 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Галишина А.В., є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 12 вересня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Галишина Андрія Васильовича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                        Партика І.В.