УХВАЛА
28 листопада 2024 року
м. Київ
Справа № 990/39/23
Провадження № 11-153заі24
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідачки Усенко Є. А.,
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Погрібного С. О., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву  ОСОБА_1  про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Усенко Євгенії Андріївни від участі в розгляді справи № 990/39/23 за позовом  ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИЛА:
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 21.08.2024 відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду від 18.06.2024, яким йому відмовлено в задоволенні позову. 
28.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду із  заявою про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Усенко Є. А., яку обґрунтував доводом, що його клопотання від 14.11.2024 про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, не розглянуто. На думку заявника, невчинення відповідної процесуальної дії (з обов`язковим наведенням відповідного мотивування) викликають недовіру до суду та ставлять під сумнів неупередженість судді-доповідачки у справі  Усенко Є. А . 
Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII), «Домбо Бехеєр Б. В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27.10.1993, п. 33, серія А № 274), «Мироненко та Мартиненко проти України» від 10.12.2009 [набуло статусу остаточного 10.03.2010 (заява № 4785/02)], «Бочан проти України» від 03.05.2007 (заява № 7577/02) щодо неупередженості і безсторонності суду, ОСОБА_1 вважає, що суддя Усенко Є. А. повинна бути відведена від розгляду цієї справи.
Велика Палата Верховного Суду, перевіривши обґрунтованість заяви  ОСОБА_1  про відвід судді Усенко Є. А., зазначає таке.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), згідно із частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 КАС (недопустимість повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).
Принагідно зазначити, що підстава для відводу (самовідводу) судді, передбачена пунктом 4 частини першої статті 36 КАС, презюмує не просто сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а обґрунтований сумнів. 
Не можуть бути підставою для відводу судді тільки припущення про існування обставин, за яких участь судді в розгляді справи виключається.
Стандарт безсторонності судді ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді - як реальної, так і суб`єктивної.
Норми національного права не розкривають змісту нормативної конструкції «неупередженість (безсторонність) судді».
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду в цілях пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з:
-«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення  упередженості суду (судді) потребує з`ясування, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів безсторонність суду (судді). При цьому вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду (судді), а позиція зацікавленої у відводі сторони є важливою, але не вирішальною;
-«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи; тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність [див., серед інших, рішення від 24.02.1993 у справі «Фей проти Австрії»(Fey v. Austria), Series А № 255, пункти 28 та 30, рішення від 10.06.1996 у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), пункт 38].
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) судом (суддею) принципу неупередженості заявнику потрібно навести доводи про наявність  зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не виключно, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, незабезпечення (неналежне забезпечення) суддею або складом суду, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав учасників справи тощо).
Відвід суду (судді) має бути вмотивований з наведенням зацікавленою особою  аргументів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
ОСОБА_1  подав до Великої Палати Верховного Суду заяви про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (від 29.10.2024 та від 14.11.2024). В обох заявах позивач обґрунтував відповідне клопотання доводом, що рішення у цій справі може вплинути на правомочність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з огляду на факт звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (за результатами розгляду звернень позивача) з поданням до Офісу Президента України, в якому просив вжити заходи щодо поновлення його (позивача) прав і свобод у частині набуття ним громадянства України. 
Ухвалою від 14.11.2024 Велика Палата Верховного Судувідмовила у задоволенні клопотань ОСОБА_1 , зокрема, клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (заяви від 29.10.2024 та від 14.11.2024).
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 у заяві про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Усенко Є. А. не навів об`єктивних підстав для відводу, передбачених частиною першою статті 36 КАС, а Велика Палата Верховного Суду не встановила наявності обставин, які б зумовлювали відведення судді від розгляду цієї справи, його заява задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 36, 39, 40, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити в задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду Усенко Євгенії Андріївни від участі у розгляді справи № 990/39/23 за позовом  ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідачка	 	Є. А. Усенко	
Судді:	О. О. Банасько	О. В. Кривенда	
 	О. Л. Булейко	М. В. Мазур	
 	Ю. Л. Власов	С. Ю. Мартєв	
 	І. А. Воробйова	К. М. Пільков	
 	М. І. Гриців	С. О. Погрібний	
 	Ж. М. Єленіна	І. В. Ткач	
 	І. В. Желєзний	О. С. Ткачук	
 	В. В. Король	В. Ю. Уркевич 	
 	 	Н. В. Шевцова