ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/16109/24	

  Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
  головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
  суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року (суддя Кальник В.В.) у справі №160/16109/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
                                                          
                                                      ВСТАНОВИВ:
ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті ПШ № 040957 від 29.05.2024 року про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.
В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, а також оскаржуваній постанові від 29.05.2024 року про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ст. 48 ЗУ “Про автомобільний транспорт”, не відповідають дійсності, оскільки водієм під час рейдової перевірки були пред`явлені усі необхідні документи, зокрема, свідоцтва про допущення належних ФОП ОСОБА_1 транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 202 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задовоелнні позову, суд першої інстанції виходив з того, що що як на момент проведення рейдової перевірки, так і під час розгляду даної справи, у ФОП   ОСОБА_1 , як у автомобільного перевізника, свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів на автомобіль “Mercedes-Benz”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із Н/ НОМЕР_2 -цистерною “SCHRADER”, реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданого саме перевізнику (є і власником цього ТЗ) ФОП ОСОБА_1 , було відсутнє. 
При цьому, як зазначив суд першої інстанції, використання позивачем під час автомобільного перевезення небезпечних вантажів свідоцтва про допущення транспортного засобу до перевезення небезпечних вантажів на автомобіль “Mercedes-Benz”,  реєстраційний номер НОМЕР_1 , із Н/ НОМЕР_2 -цистерною “SCHRADER”, реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданого перевізнику ТОВ “Нафто-Трейд” є таким, що суперечить положенням чинного законодавства, зокрема, Правилам дорожнього перевезення небезпечних вантажів та Порядку видачі та оформлення свідоцтв про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №656 від 04.08.2018.
Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, 
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволенняі позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що Порядком №656 не передбачено того, що свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення небезпечних вантажів видається на конкретну особу - власника чи перевізника. В графі 6 Свідоцтва, як вказує позивач, зазначається не особа, який видано таке свідоцтво, а особа, яка подала транспортний засіб на перевірку. У спірному випадку, як зазначає позивач, транспортний засіб на перевірку подано ТОВ “Нафто-Трейд”, яке і зазначено в графі 6 Свідоцтва. Але вказані дії, як зазначає позивач, ТОВ “Нафто-Трейд” вчинено в інтересах та за дорученням позивача. Таким чином, за позицією позивача, оскільки у спірному випадку саме позивач був перевізником, то ним правомірно використано свідоцтва про допущення транспортного засобу до перевезення небезпечних вантажів, яке і було пред`явлено під час перевірки.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 07.05.2024 року об 11 год. 15 хв. на 916 км+897 м. а/д М-30 Стрій-Умань-Дніпро-Ізварине, на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 02 травня 2024 року № 000137, старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті було складено акт № 039042 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого під час перевірки транспортного засобу “Mercedes-Benz”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із Н/ НОМЕР_2 -цистерною “SCHRADER”, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , було виявлено порушення ст. 34 ЗУ “Про автомобільний транспорт”, оскільки перевізник не забезпечив виконання вимог цього Закону та інших законодавчих нормативно-правових актів України у сфері перевезення, а саме: відсутнє свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, оформлене на ОСОБА_1 , чим порушено вимоги ст. 48 ЗУ “Про автомобільний транспорт”. У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 ЗУ “Про автомобільний транспорт” абзац 3 частина 1 відсутність на момент перевірки необхідних документів, передбачених ст. 48 цього Закону.
За результатом розгляду справи про порушення транспортного законодавства 29.05.2024 року Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області було винесено постанову №040957 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 в розмірі 17000 грн. за порушення позивачем абзацу 3 частин 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»,  автомобільні  перевізники,  водії  повинні мати і пред`являти особам,  які  уповноважені  здійснювати контроль на автомобільному транспорті  та  у  сфері  безпеки  дорожнього  руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника -  документ,  що  засвідчує використання  транспортного  засобу  на  законних  підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія   -   посвідчення  водія  відповідної  категорії, реєстраційні  документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна  або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. 
Отже, вказаною нормою права, зокрема, встановлено, що водій транспортного засобу повинен мати та зобов`язаний пред`являти перевіряючим особам визначені цією нормою права документи, а також інші документи, передбачені законодавством.
Згідно із абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ( в редакції на час застосування штрафних санкцій) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У спірному випадку відповідачем застосовані штрафні санкції за відсутність у водія свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів.
Відповідно до ст.20 цього Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» №1644-ІІІ, перевезення небезпечних вантажів допускається за наявності відповідно оформлених перевізних документів, перелік і порядок подання яких визначається нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність транспорту.
Згідно із ст.16 цього Закону №1644-ІІІ до компетенції Міністерства внутрішніх справ України у сфері дорожнього перевезення небезпечних вантажів належить розроблення і затвердження за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, нормативно-правових актів з питань дорожнього перевезення небезпечних вантажів.
Міністерством внутрішніх справ України виданий наказ від 04.08.2018 № 656, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 вересня 2018 р. за № 1041/32493, яким затверджені Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів (далі – Правила); Порядок видачі та оформлення свідоцтв про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів (далі – Порядок №656).
Підпунктом 3 пункту 9 розділу І Правил передбачено, що при перевезенні небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, крім перелічених у ПДР, такі документи, зокрема:
- свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, передбачене розділом 9.1.3 додатка B до ДОПНВ, на кожну транспортну одиницю або транспортний засіб, що входить до її складу, зразок якого наведено в     додатку 2     до цих Правил (свідоцтво має бути стандартного формату А4 (210 х 297 мм), білого кольору з рожевою діагональною смужкою).
Отже, відсутність у водія транспортного засобу, при перевезенні небезпечних вантажів, свідоцтва про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, або не надання водієм такого свідоцтва під час перевірки, правильно кваліфікується відповідачем як порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
У спірному випадку встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 30.06.2023 року зареєстрована фізичною особою-підприємцем, основним видом економічної діяльності якої є: вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41).
На підставі рішення Укртрансбезпеки від 19.07.2023 року № 485 ОСОБА_1 отримала ліцензію з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями; міжнародні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями, що підтверджується відповідним витягом.
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 24.06.2023 року, ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача “Mercedes-Benz”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також власником спеціалізованого напівпричіпа Н/ПР-цистерна “SCHRADER”, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .
Водієм вищезазначених транспортних засобів працевлаштовано ОСОБА_2 , що підтверджується долученим до матеріалів справи повідомленням ФОП ОСОБА_1 про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту від 15.01.2024 року.
Отже, у спірному випадку саме ФОП ОСОБА_1 є власником транспортного засобу та автомобільним перевізником, в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», що не заперечувалось і останньою.
Встановлені обставини справи також свідчать про те, що під час проведення рейдової перевірки водієм транспортного засобу “Mercedes-Benz”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із Н/ НОМЕР_2 -цистерною “SCHRADER”, реєстраційний номер НОМЕР_3 , було надано до перевірки свідоцтва про допущення транспортних засобів - спеціалізованого вантажного сідлового тягача “Mercedes-Benz”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізованого напівпричіпа Н/ПР-цистерни “SCHRADER”, реєстраційний номер НОМЕР_3 , до перевезення визначених небезпечних вантажів серії Н № 043540 та серії Н № 043538 відповідно, строком дії до 24.01.2025 року. 
В той же час, у графі 5 цих свідоцтв серії НОМЕР_6 та серії Н № 043538 «Найменування перевізника, оператора чи власника та його адреса» зазначено ТОВ “НАФТО-ТРЕЙД”, а не ФОП ОСОБА_1 , як власника транспортних засобів.
Виходячи з положень Порядку №656, яким, зокрема, передбачено, що свідоцтво підлягає поверненню до СЦ у разі зміни власника транспортного засобу або перевізника (п.15 розділу ІІ Порядку №656), суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що використання свідоцтва про допущення транспортного засобу до перевезення небезпечного вантажу можливе лише перевізником (власником ТЗ, уповноваженою особою), якому таке свідоцтво видано.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання позивача на те, що в Свідоцтві зазначається не особа, який видано таке свідоцтво, а особа, яка подала транспортний засіб на перевірку, оскільки за таких умов Свідоцтво може бути використано як особою, яка в ньому прямо зазначена, так і власником транспортного засобу, враховуючи таку позицію позивача, що  суперечить наведеним положенням Порядку №656, які вказують на те, що Свідоцтво може бути використано лише тією особою, якій воно видано.
Отже, оскільки як на момент проведення рейдової перевірки, так і під час розгляду даної справи, у ФОП   ОСОБА_1 , як у автомобільного перевізника, свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів на автомобіль “Mercedes-Benz”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із Н/ НОМЕР_2 -цистерною “SCHRADER”, реєстраційний номер НОМЕР_3 , виданого саме перевізнику (є і власником цього ТЗ) ФОП ОСОБА_1 , було відсутнє, то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про правомірність притягнення ФОП   ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
 Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року у справі №160/16109/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.
Повний текст постанови складено 05.12.2024 
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк