КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/14233/24
№ апеляційного провадження: 33/824/4259/2024 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2024 року                                                                                                м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року під головуванням судді Коренюк А.М., якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого (безробітного) притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
Судом встановлено, що 21 липня 2024 року о 10 год 20 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , виражався нецензурною лайкою, кидався у бійку до своєї матері ОСОБА_2 , з якою проживає разом, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та, як наслідок, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
 
Не погодившись з указаною постановою, 16 серпня 2024 року   ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати.
 
В обґрунтування вимог за змістом зазначено, що суддя районного суду не зафіксувала в постанові, що  ОСОБА_1 не визнає свою вину та не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, не врахувала суддя також й усні пояснення та проігнорувала письмові з долученими до них доказами, що могли б висвітлити обставини справи.
 
Вказано, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_2 надавала неправдиві покази, які фіксувалися працівниками поліції. Вказані покази надавалися під тиском ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_4 , які в своїх корисних цілях чинили тиск на матір ОСОБА_1 та говорили не розмовляти з ним та не слухати його.
 
Вказував, що сестра ОСОБА_3 та члени її сім`ї, постійно створюють конфліктні ситуації та з будь-яких обставин викликають поліцію. Чоловіку сестри, який декілька місяців назад перебуваючи у нетверезому стані викликав поліцію за що на нього було складено протокол та виписано штраф, який від одразу сплатив.
 
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити.
 
Перевіривши та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
 
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
 
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
 
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримано належним чином.
 
Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд надав належну оцінку.
 
Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
 
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
 
Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
 
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
 
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
 
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, були досліджено наступні докази:
 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 580789 від 21 липня 2024 року з якого вбачається, що 21 липня 2024 року о 10 год. 20 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , виражався нецензурною лайкою, кидався у бійку до своєї матері ОСОБА_2 , з якою проживає разом, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та, як наслідок, правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с. 1);
 
- заяву ОСОБА_2 до Начальника Дарницького УП ГУ НП у м. Києві з якої вбачається, що остання просить притягнути до адміністративної відповідальності свого сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який близького 10 год. 20 хв. вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав її нецензурною лайкою та кидався до неї у бійку. Від проходження СМЕ відмовилася, тілесних ушкоджень не зазнала (а.с. 2); 
 
- пояснення ОСОБА_2 в яких вона повідомила, ті ж обставини, що й в заяві до поліції (а.с. 3). 
 
Відповідно до справи, ОСОБА_1 заперечує свою вину та не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення. 
 
Разом з тим, доводи апеляційної скарги з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та не згоди з протоколом є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить пояснень особи, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Дії працівників поліції у визначеному законом порядку ОСОБА_1 не оскаржував.
 
Будь-яких інших переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скаржником не наведено.
 
З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є законною та обґрунтованою.
 
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
 
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 відсутні.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               Т.А. Слюсар