ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

   Головуючий суддя у першій інстанції: Баб`юк П.М.

09 жовтня 2024 року	Львів	Справа № 500/1996/24 пров. № А/857/18670/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді:                                                  Бруновської Н.В.
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Хобор Р.Б. 
розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року   у справі №500/1996/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маршалл Файнест Тобакко Юкрейн" до Закарпатської митниці   про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
04.04.2024р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ФИНТРЕЙД» (далі по тексту ТзОВ "Маршалл Файнест Тобакко Юкрейн") звернувся з позовом до Закарпатської митниці, в якому просив суд: 
-визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA305000/2023/000174/1 від 10.10.2023р. та картку відмови в прийнятті митної декларації №UA305160/2023/000101.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.07.2024р. позов задоволено. 
Не погоджуючись із даним рішеннями, апелянт Закарпатська митниця подав апеляційну каргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду   від 12.07.2024р. скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Із змісту Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців видно, що ТзОВ “Маршалл Файнест Тобакко Юкрейн” з 27.12.2023р. зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності є виробництво тютюнових виробів.
17.04.2023р. ТзОВ “Маршалл Файнест Тобакко Юкрейн” (покупець) та компанія Aurora Trading Solutions GmbH (продавець, зареєстрованою згідно з законодавством Республіки Австрія) уклали контракт №1-2023 на поставку сировини і матеріалів для виробництва тютюнової продукції, до якого вносилися доповнення  через укладення додаткових угод.
В п.п. 1.2, 1.3 контракту видно, що продавець продає, а покупець купує такі групи товарів: сировину і матеріали для виробництва тютюнової продукції. Конкретний асортимент товару, його кількість і вартість, вказані у специфікаціях, що складаються на кожну поставлену партію. Специфікація на кожну окрему поставлену партію є невід`ємною частиною даного договору.
Згідно п.п. 2.1-2.3 контракту, ціна на товар, за взаємною згодою сторін, встановлюється у євро чи доларах США, яка зазначається в рахунку чи проформі рахунку; поставка товару здійснюється на умовах поставки, зазначених в специфікаціях до контракту (Інкотермс 2010); поставка товару за цим контрактом здійснюється на територію України.
п.п. 3.2, 3.4 контракту встановлено, що оплата за цим контрактом здійснюється на умовах відстрочки платежу на строк до 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів з моменту поставки товару (дата, зазначена у ВМД), на підставі виставленого продавцем рахунку. Оплата за поставлений товар може бути здійснена будь-яким іншим чином, який передбачений чинним законодавством України та не суперечить законодавству Австрії (зарахування зустрічних вимог/переведення боргу тощо).
З метою виконання договірних зобов`язань відповідно до специфікації №202310-006 від 05.10.2023р., яка є невід`ємною частиною контракту, та виставленого продавцем рахунку №202310-006 від 05.10.2023р., позивачу поставлено папір цигарковий у трьох позиціях.
09.10.2023р. декларант ТОВ “Маршалл Файнест Тобакко Юкрейн” з метою здійснення митного оформлення товару до Закарпатської митниці подав МД № UA305160/2023/, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення папір цигарковий, не розрізаний за розміром у рулонах завширшки не більш як 5 см (взірці), а саме: 
-папір цигарковий 26.75mm*6000m*26gsm*50Cu у кількості 9116,00 кг; 
-папір цигарковий 25.25mm*6000m*26.5gsm*50Cu у кількості 4985,00 кг; 
-папір цигарковий 25.25mm*6000m*26gsm*50Cu у кількості 4426,00 кг, країна походження Німеччина.
З метою підтвердження обґрунтованості заявленої у МД митної вартості товару та обраного методу її визначення разом з МД декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: сертифікат якості №208100 від 05.10.2023, сертифікат якості №208100 від 05.10.2023, сертифікат якості №208300 від 05.10.2023, рахунок-фактура №202310-006 від 05.10.2023, автотранспортна накладна №648208 від 05.10.2023, сертифікат про походження товару №А36437604 від 06.10.2023, некласифікований комерційний документ №90018449 від 05.10.2023, некласифікований комерційний документ №90018450 від 05.10.2023, некласифікований комерційний документ №920018451 від 05.10.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №03-04/65 від 06.10.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №1-2023 від 17.04.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 01.08.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №202310-006 від 05.10.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №3 від 25.09.2023, договір про надання послуг митного брокера №25/04/23 від 25.04.2023, договір (контракт) про перевезення №1 від 27.09.2023, ліцензія на право виробництва підакцизних товарів (крім виробництва нафтопродуктів) №990111202000007 від 11.04.2023, інші некласифіковані документи №VK-051023/GR від 05.10.2023, копія митної декларації країни відправлення №23DE650117263359B6 від 05.10.2023.
Під час здійснення митного контролю за МД №UA305160/2023/ від 09.10.2023р. митний орган направив декларанту електронне повідомлення-вимогу про надання додаткових документів.
Позивач надав Закарпатській митниці довідку від 06.10.2023р. №03-04/65 про те, що вантаж (товар) окремо не страхувався, та лист від 10.10.2023р. про те, що в довідці щодо страхування вантажу вказана юридична адреса компанії-виробника, так як зобов`язання по транспортуванню згідно умов договору покладені на продавця і включені в ціну товару, тому імпортер не має прямого договору з виробником товару, імпортер не володів точними даними щодо конкретної адреси складу відвантаження, так як при здійсненні перевезення вантаж окремо не страхувався, розбіжність між юридичною і фактичною адресою завантаження ніяк не вплинула на митну вартість товару. Також вказав, що вартість сформована на умовах DAP Ostriv, що включає в себе також і витрати по доставці вантажу до місця вивантаження. Щодо питання підтвердження ціни товару, компанія-продавець надала всі підтверджуючі документи, а саме рахунки від виробника №90018449, №90018450, №90018451, і рахунок від посередника №VK-051023/GR згідно якого був придбаний товар самим продавцем (арк. справи 55).
10.10.2023р. Закарпатська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару №UA305000/2023/000174/1.
Із змісту графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів видно, що заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана з наступних причин: 1) подані декларантом основні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у тому числі ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті; 2) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у статті 58 МК України в частині достовірності відомостей, що підтверджують числові значення (складових митної вартості, у тому числі ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті; 3) надані декларантом на запит митного органу додаткові документи не містять достатніх відомостей для визнання заявленої митної вартості.
За результатами розгляду наданих для підтвердження митної вартості документів встановлено, що відповідно до специфікації №202310-006 від 05.10.2023р. до контракту №1-2023 від 17.04.2023р. товар поставляється на умовах поставки DAP Ostriv. До митної декларації надано довідку видану ТОВ “МАРШАЛ ФАЙНЕСТ ТОБАККО ЮКРЕЙН” від 06.10.2023р. №03-04/65, в якій зазначено, що товар прямує з м. Нейденфельс (Німеччина) до с. Острів (Тернопільська область, Україна) не страхувався. Згідно графи 4 CMR №648208 товар завантажено в м. Франкенек (Німеччина). 
Митний орган застосував резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю відповідної інформації. За результатами аналізу цінової інформації, наявної в ЄАІС Держмитслужби, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, встановлено наявність митних оформлень аналогічних товарів, що постачаються згідно зовнішньоекономічних контрактів, де стороною (продавцем) є виробник товарів компанія JULIUS GLATZ GMBH за МД № UA209230/2023/099413 від 21.09.2023р. з митною вартістю 3,1946 Євро за кг, № UA100320/2023/025818 від 21.08.2023р. з митною вартістю 2,8285 Євро за кг, № UA806070/2023/004496 від 12.09.2023р. з митною вартістю 2,9745 євро за кг, №UA100320/2023/031939 від 02.10.2023р. з митною вартістю 3,426 Євро за кг. З урахуванням меншої з наявних вартостей при визначенні числового значення митної вартості за основу взята цінова інформація згідно МД № UA209230/2023/099413 від 21.09.2023р. Митна вартість товару визначена за резервним методом та становить: 2,8285 Євро/кг * 18527 кг = 52403,6195 Євро, що у валюті контракту становить 55369,7922 Дол.США або 2,9886 Дол.США/кг (а.с.31-32).
Закарпатська митниця одночасно з рішенням про коригування митної вартості товарів №UA305000/2023/000174/1 від 10.10.2023р. прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA305160/2023/000101
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
ч.2 ст.51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Із змісту ст.52 МК України видно, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
ч.4,ч.5 ст.58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
ч.3 ст.53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Тобто, митний орган має повноваження вимагати додаткові документи у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.
Крім того, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду в постанові від 19.02.2019р. у справі № 805/2713/16-а.
Відповідно до ч.1-4 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
ч.1,ч.2 ст.53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5,ч.6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно ч.1-3 ст.54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.
ч.6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що обов`язок митного органу зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Також, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду яка викладена у постанові від 05.03.2019р. у справі №815/5791/17 основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Поряд з цим, відповідно до норм ст.ст.51-58 МК України самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.
Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені ст.53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: сертифікат якості №208100 від 05.10.2023, сертифікат якості №208100 від 05.10.2023, сертифікат якості №208300 від 05.10.2023, рахунок-фактура №202310-006 від 05.10.2023, автотранспортна накладна №648208 від 05.10.2023, сертифікат про походження товару №А36437604 від 06.10.2023, некласифікований комерційний документ №90018449 від 05.10.2023, некласифікований комерційний документ №90018450 від 05.10.2023, некласифікований комерційний документ №920018451 від 05.10.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №03-04/65 від 06.10.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №1-2023 від 17.04.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 01.08.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №202310-006 від 05.10.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №3 від 25.09.2023, договір про надання послуг митного брокера №25/04/23 від 25.04.2023, договір (контракт) про перевезення №1 від 27.09.2023, ліцензія на право виробництва підакцизних товарів (крім виробництва нафтопродуктів) №990111202000007 від 11.04.2023, інші некласифіковані документи №VK-051023/GR від 05.10.2023, копія митної декларації країни відправлення №23DE650117263359B6 від 05.10.2023.
Одночасно, суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні ознаки підробки або розбіжності щодо вартості товару, та документи містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
У рахунку-інвойсі №05102023/GR від 05.10.2023р., продавець - VK&CO TRADING FZE (Об`єднані Арабські Емірати), вантажовідправник - JULIUS GLATZ GMBH (Німеччина),  покупець - AURORA TRADING SOLUTIONS GmbH (Австрія) визначено ідентифікаційні ознаки товару, ціну за одиницю, кількість, вартість, зокрема вказано на три найменування товару - паперу цигаркового з різним описом матеріалу в кількості та по ціні, що відповідає обсягам та вартості, вказаних у специфікації на загальну вартість - 47157,49 ДОЛ.США.
У рахунку-інвойсі №202310-006 від 05.10.2023р. отримувач/платник ТОВ “МАРШАЛЛ ФАЙНЕСТ ТОБАККО ЮКРЕЙН” (Україна), вантажовідправник JULIUS GLATZ GMBH (Німеччина) визначено ідентифікаційні ознаки товару, ціну за одиницю, кількість, вартість, зокрема вказано на три найменування товару - паперу цигаркового з різним описом матеріалу в кількості та по ціні, що відповідає обсягам та вартості, вказаних у специфікації на загальну вартість 47528,03 ДОЛ.США.
Ціна товару з урахуванням понесених транспортних витрат по поставці товару, включених у загальну вартість, в сумі 47528,03 ДОЛ.США відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД № UA305160/2023 від 09.10.2023р. (графа 22).
Колегія суддів звертає увагу апелянта, як суб`єкта владних повноважень, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником у рахунку-фактурі. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно  ч.2 ст.53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД  № UA305160/2023 від 09.10.2023р. фактурна вартість оцінюваного товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі №202310-006 від 05.10.2023р. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни паперу цигаркового подані позивачем документи не містять.
Заявлена декларантом вартість товару за ціною договору підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Стосовно доводів митного органу як в оскаржуваному рішенні так і в апеляційній скарзі на те, що сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості товару зводяться до того, що в специфікації №202310-006 від 05.10.2023р. до контракту №1-2023 від 17.04.2023р. товар поставлявся на умовах поставки DAP Ostriv, а відповідно до довідки виданої ТОВ “МАРШАЛ ФАЙНЕСТ ТОБАККО ЮКРЕЙН” від 06.10.2023р. №03-04/65, яка надана до митної декларації, зазначено, що товар прямує з м. Нейденфельс (Німеччина) до с.Острів (Тернопільська область, Україна), а згідно графи 4 CMR №648208 товар завантажено в м. Франкенек (Німеччина), є суперечності в документах, а тому неможливо перевірити розмір складових митної вартості, колегія суддів зазначає про  таке. 
Товар придбавається не у виробника безпосередньо, а через посередника, який забезпечує транспортування. Усі витрати щодо транспортування включені у загальний рахунок на товар. Такі обставини узгоджуються та відповідають умовам  контракту №1-2023 від 17.04.2023р. про те, що поставка товару здійснюється продавцем на територію України. Тому для визначення митної вартості товару ті недоліки (розбіжності) в умовах поставки, на які вказує Закарпатська митниця не мають жодного значення та не впливають на вартісне значення заявленої декларантом митної вартості товарів. Представник апелянта, звертаючи увагу на цю обставину у заявах по суті справи, не надав пояснень з приводу того, як саме цей недолік впливає на митну вартість імпортованого товару та які її складові неможливо підтвердити, обмежившись лише загальними фразами. При цьому з поданих документів та пояснень декларанта Товариства достеменно зрозуміло, що транспортні витрати включені до фактурної вартості товару, транспортування товару здійснював продавець до пункту призначенні в Україні, отже надати договір перевезення позивач не може, бо такий не укладався.
Стосовно доводів апелянта, як на підставу для коригування митної вартості товарів на основі якої здійснено коригування митної вартості товару, а саме покликання на МД № UA209230/2023/099413 від 21.09.2023р. де митна вартість товару визначена за резервним методом та становить: 2,8285 Євро/кг * 18527 кг = 52403,6195 Євро, що у валюті контракту становить 55369,7922 Дол.США або 2,9886 Дол.США/кг, суд апеляційної інстанції зазначає про таке.
Можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оспорюваних рішень митний орган використав виключно інформацію з бази даних митного органу. Тобто, відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а опирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018р. у справі №815/228/17 дійшов висновків, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те,   що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Крім того, колегія суддів зазначає, що будь-яка інформація, отримана від юридичних осіб носить виключно інформативний характер та не є безумовною рекомендацією митному органу визначати митну вартість інших аналогічних/подібних товарів саме за такою вартістю. Кожна зовнішньоекономічна угода містить свої умови, які погоджуються сторонами. Принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно визначити вартість товару.
Разом з тим, слід зазначити, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
ч.7 ст.54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019р. у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.
Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019р. у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019р. у справі № 820/6315/15 колегія суддів зазначає, що вимоги ч.3-ч.4 ст.53 та ч.2 ст.58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Митний орган не навів жодних обставин та не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування додаткових документів, зокрема, що позивач в митних деклараціях зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, тобто відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Надаючи оцінку доводам апелянта, покладеним в основу прийняття оспорюваних  рішень про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновків, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, митний орган не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару задекларованого позивачем, враховуючи таке.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Разом з тим, обов`язок органу доходів і зборів обґрунтовувати причини та порядок здійснення коригування митної вартості встановлюється Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 598.
Так, відповідно до п. 2.1 вказаних Правил № 598, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосування резервного методі (ст.64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувались митним органом при її визначенні. Покликання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначені митної вартості відповідно до положень ст.59, ст.60, ст.64 кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційний умов тощо.
Тобто, рішення про коригування митної вартості не може ґрунтуватись на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару.
Проте, з огляду на те, що позивач надав вичерпні документи на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що у митного органу були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення всіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.
Усі документи, надані до митного оформлення позивачем не містять розбіжностей та визначають єдину ціну товару.
Колегія суддів погоджується  також з висновками суду першої інстанції, що декларант надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для визначення митної вартості товару за основним (першим) методом. 
Апеляційний суд наголошує, що Тернопільська митниця як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що надані позивачем документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.
Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019р.  у справі №826/2313/16, від 13.06.2019р. у справі №820/6315/15, суд зазначив, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Закарпатської митниці діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Відповідач в порушення вимог ст.77КАС України не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару за основним методом. Зазначене, в свою чергу, дає підстави вважати, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови є протиправними, які слід скасувати.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 27.06.2019р. у справі № 803/667/17, від 02.04.2019р. у справі № 809/784/19, від 06.03.2019р. у справі № 809/278/17, від 20.02.2018 р. у справі № 809/1884/1. від 09.10.2018 у справі № 826/24835/15, від 24.01.2019р. у справі № 820/636/17, від 21.01.2020р. у справі № 812/2336/14, від 13.02.2020р. у справі № 810/1175/16, від 26.01.2021р. у справі № 826/13892/16).
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі        Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно  п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст. 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Закарпатської митниці – залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року   у справі № 500/1996/24- без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	Р. Б. Хобор