ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року 
м. Київ

справа №200/4184/22
касаційне провадження № К/990/37875/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Юрченко В.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НПП Крамтехцентр»
на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Гаврищук Т.Г.; судді: Блохін А.А., Сіваченко І.В.)
у справі № 200/4184/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НПП Крамтехцентр»
до Головного управління ДПС у Донецькій області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В:
У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НПП Крамтехцентр» (далі - ТОВ «НПП Крамтехцентр», позивач, платник, товариство) звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03 лютого 2022 року № 120105990715, № 120205990715.
Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 02 липня 2024 року у задоволенні позову відмовив. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач 23 серпня 2024 року звернувся до Першого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, просив поновити строк для подання апеляційної скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку, платник зазначив, що про існування рішення суду першої інстанції дізнався наприкінці липня 2024 року. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень до спірного рішення суду забезпечено надання загального доступу з 15 липня 2024 року. В паперовому вигляді рішення суду першої інстанції позивач не отримував. Товариство вказувало, що підготовка апеляційної скарги, вивчення спірного рішення суду, а також виділення грошових коштів в умовах воєнного стану та нестабільної економічної ситуації в країні вимагало додатковий час, що обумовило порушення строку на апеляційне оскарження. 
Апеляційний суд, перевіривши доводи заявленого клопотання та матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення та поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою від 02 вересня 2024 року Перший апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання ТОВ «НПП Крамтехцентр» про поновлення строку на апеляційне оскарження, залишив без руху апеляційну скаргу платника, надавши строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтованими причинами такого пропуску та відповідними доказами.
16 вересня 2024 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 02 вересня 2024 року до Першого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування поданої заяви платник зазначив, що позивач та його представник зареєстровані та знаходяться у м. Краматорську Донецької області, яке є прифронтовим та небезпечним містом, що відображається на багатьох обставинах, зокрема можливості доступу до робочого місця, у зв`язку з чим було прийнято рішення про переведення до м. Києва. Зазначене вплинуло на можливість організації робочого часу та своєчасну подачу процесуальних документів до суду. Товариство звертало увагу, що пропуск строку звернення до суду з апеляційною скаргою не був великим і складав менш ніж два тижні. Також, наголошувало, що можливість перегляду спірного рішення суду першої інстанції є дуже важливою для позивача, який задіяний у виробництві для оборонного комплексу, що є загальновідомим фактом та значиться у відкритих джерелах.
Ухвалою від 20 вересня 2024 року Перший апеляційний адміністративний суд, відмовивши у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «НПП Крамтехцентр» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року.
Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не наведено підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення скаржника та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для направлення апеляційної скарги в період з 13 липня 2024 року (дати отримання копії рішення суду першої інстанції) по 23 серпня 2024 року (день подання апеляційної скарги). 
Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, товариство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до Першого апеляційного адміністративного суду. 
Верховний Суд ухвалою від 17 жовтня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «НПП Крамтехцентр».
04 листопада 2024 року від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно з пунктом 6 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною першою статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
За правилом пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.
Стаття 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
З матеріалів справи вбачається, що повний текст рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року складено та підписано 12 липня 2024 року.
Копія судового рішення доставлена до електронного кабінету представника платника 13 липня 2024 року о 01 год. 34 хв.
Отже, днем вручення позивачу рішення суду першої інстанції є 13 липня 2024 року.
Згідно з частиною першою статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Виходячи з наведеного, останнім днем подання апеляційної скарги було 12 серпня 2024 року.
При цьому апеляційна скарга подана позивачем 23 серпня 2024 року, тобто з пропуском строку, встановленого на її подання.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження та надаючи оцінку наведеним товариством у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження доводам, апеляційний суд виходив із того, що посилання позивача на переведення робочого місця в інше місто, що не дало можливості виконати відповідні процесуальні дії у встановлений строк, не підтверджено жодними доказами. 
Оцінюючи такі твердження заявника в контексті поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, судом апеляційної інстанції правомірно було зауважено, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністі за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Суд зауважує, що сам по собі факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення процесуального строку у всіх абсолютно випадках, позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність підстав, обумовлених введенням воєнного стану, що унеможливлювали своєчасне подання ним апеляційної скарги.
Надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, Суд зазначає, що такі ж доводи позивач наводив в апеляційній скарзі і вони були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваного судового рішення, їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів та доказів, які б доводили порушення судом норм матеріального або процесуального права при вирішенні цього питання, у касаційній скарзі не наведено і не доведено.
Суд вважає також за необхідне вказати на те, що поновлення строку (у випадках, що не віднесені до регламентованих частиною другою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України) не є обов`язком суду, а є предметом його оцінки (розсуду) залежно від встановлених обставин, доводів і доказів сторін.
Отже, враховуючи, що в даному випадку позивачем було пропущено строк на апеляційне оскарження під час звернення з апеляційною скаргою, а наведені товариством підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, що не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, - суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.
Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НПП Крамтехцентр» залишити без задоволення.
Ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                І. А. Гончарова
Судді                                                                                                    І. Я. Олендер
                                                                                                    В. П. Юрченко