Номер провадження: 33/813/2159/24
Номер справи місцевого суду: 519/782/24 
Головуючий у першій інстанції Жовтан П.В. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
       головуючого судді Сегеди С.М.,
       за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_2 - адвоката Румянцева О.Г.,
другого водія - Міщенка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє захисник-адвокат Румянцев Олександр Геннадійович, на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 липня 2024 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
       
Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 липня 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Стягнуто з неї на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
       Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_2 , 17 травня 2024 року о 07 год. 25 хв., керуючи автомобілем «Toyota Camry», д.н,з. НОМЕР_1 , за адресою: Одеська область Одеський район с. Сичавка а/д М28 46 км., не була уважною, не вибравши безпечної швидкості руху, не дотримавшись безпечної дистанції, допустила зіткнення з автомобілем «Renault» н/з НОМЕР_2 , який рухався попереду, після чого його відкинуло та здійснила зіткнення з автомобілем «Scania» н/з НОМЕР_3 з напівпричепом «Berger» н/з НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушила пункти 2.3, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

       Не погоджуючись з даною постановою, 06 серпня 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє захисник-адвокат Румянцев О.Г., подала апеляційну скаргу, в якій також просила викликати та допитати в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , скасувати дану постанову та закрити провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, посилаючись на те, що вказана постанова є незаконною, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с.89-83).

Так, апеляційна скарга мотивована наступним:
- судом проігноровано долучені до матеріалів справи фотознімки з зображенням транспортних засобів, їх кінцевого положення на дорозі та слідовою інформацією;
- судом не надано оцінки характеру контактування транспортних засобів «Renault» та «Toyota Camry»;
- матеріали справи не вказують на те, що т/з «Toyota Camry» знаходився в стані заносу;
- судом не взято до уваги відомості, встановлені судом у постанові Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 липня 2024 року;
- суд першої інстанції безпідставно відкинув версію сторони захисту щодо механізму настання ДТП;
- суд не надав оцінки доводам сторони захисту, що положення передніх коліс т/з «Renault», спростовує версію ОСОБА_4 .

В судове засідання, втретє призначене на 13.11.2024 року о 11:00 год., заявилися: захисник ОСОБА_2 – адвокат Румянцев О.Г., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а також інший учасник дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) – ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін. 
Правопорушник ОСОБА_2 та інші учасники ДТП в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомили.

Одеський апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Приписами ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і суб`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції відбувся з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності, докази були досліджені об`єктивно та безсторонньо, жодних порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або потерпілої особи, допущено не було, внаслідок чого суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
У п. 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Так, за змістом п.2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пунктом 12.1 ПДР визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пунктом п. 13.1 ПДР встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що водій ОСОБА_2 , 17.05.2024 року, о 07:25 год. з адресою: Одеська область, Одеський район, с. Сичавка, на а/д М28 46 км., керуючи автомобілем «Toyota Camry» н/з НОМЕР_1 , в порушення п.п. 2.3, 12.1, 13.1 ПДР не була уважною, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Renault» н/з НОМЕР_2 , який рухався попереду, після чого автомобіль під її керуванням відкинуло, внаслідок чого вона здійснила зіткнення з вантажним автомобілем «Scania» н/з НОМЕР_3 , з напівпричепом «Berger», н/з НОМЕР_4 . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вірно виходив із того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №194819 від 17.05.2024 року, в якому наведені обставини порушення ОСОБА_2 п. п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України (а.с.1);
- схемою місця ДТП від 17.05.2024 року, на якій зафіксовано ділянку дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення, узбіччя, розташування транспортних засобів після зіткнення транспортних засобів, що узгоджується з відомостями, викладеними протоколі. Схема підписана учасниками пригоди без зауважень (а.с.2);
- рапортом від 17.05.2024 року (а.с.3);
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.4);
- копією письмових пояснень ОСОБА_3 (а.с.5);
- письмовими поясненнями ОСОБА_5 (а.с.6);
- письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с.7);
- фототаблицею з місця ДТП (а.с.8);
- фотознімками з місця ДТП (а.с.122-134).

Cлід зазначити, що локалізація і характер механічних пошкоджень транспортних засобів узгоджуються з даними, які вказані у протоколі ААД №194819 від 17.05.2024 року, а також зазначені в схемі місця ДТП та поясненнями водія ОСОБА_4 .

Відтак, дії водія ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП та кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відкинув версію сторони захисту щодо механізму настання ДТП, а саме: а) т/з «Renault» в стані юзу виїжджає на узбіччя, де його починає заносити з обертанням вліво; б) т/з «Renault» рівняється з т/з «Toyota», який продовжує рух зустрічною смугою після її зіткнення з т/з «Renault»; в) внаслідок обертання т/з «Renault», останній своїм лівим кутом контактує з т/з «Toyota», а вектор сили направлений щодо осі т/з «Toyota» ззаду-наперед та зліва-направо.
Що стосується посилання ОСОБА_2 та її захисника на те, що т/з «Toyota» від дії сили, направленої зліва відкинуло праворуч, де вона правим боком т/з контактувала з т/з «Scania», апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки зазначене є суб`єктивним баченням сторони захисту, проте об`єктивних та беззаперечних доказів на підтвердження такого механізму настання ДТП матеріали справи не містять та апелянтом не надано.
В цій частині апеляційний суд враховує, що з`ясування таких обставин належить до сфери іншої, ніж право. Однак, експерт на місце ДТП не викликався, клопотання про проведення експертизи, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не заявлялось.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що апеляційний розгляд справи відбувається лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , яку притягнуто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №194819 від 17.05.2024 року, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надавати правову оцінку діям інших учасників ДТП.

Що стосується постанови судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.07.2024 року, якою закрито провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 127 КУпАП за відсутністю складу правопорушення, то зазначена постанова жодним чином не спростовує наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та не виключає її вину у вчинені інкримінованого їй правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом проігноровано долучені до матеріалів справи фотознімки з зображенням транспортних засобів, їх кінцевого положення на дорозі та слідовою інформацією, є безпідставними, оскільки зазначені докази оцінені судом разом з іншими по справі доказами, які підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушенні.

Крім того, твердження ОСОБА_2 про те, що автомобіль «Toyota», під її керуванням, не виїжджав на узбіччя, рухався прямолінійно, спростовується схемою місця ДТП, яка підписана учасниками події без зауважень та фотознімком, з якого вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 після зіткнення транспортних засобів знаходиться близько до краю проїзної частини (а.с.122).

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 не надала мотивованих доказів до суду першої та апеляційної інстанцій на спростування обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність наявності у діях водія ОСОБА_2 порушень та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, в супереч позиці апелянта, яка викладена ним в апеляційній скарзі, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення докази не спростовують висновок суду про недотримання ОСОБА_2 ПДР, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 , суд повною мірою врахував характер і спосіб вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував міру адміністративного покарання.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.
З огляду на викладене, ні працівником поліції, ні суддею суду першої інстанції не були порушені вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, а тому відповідні твердження сторони захисту є не обґрунтованими, так як будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. 
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ)від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами іншого водія в ДТП - ОСОБА_4 , який в судовому засіданні дав пояснення щодо виникнення ДТП і пояснив, що якби водій т\з «Toyota Camry» ОСОБА_2 була уважною, вибрала безпечну швидкість руху, і дотримувалась безпечної дистанції, то т\з під її керуванням не зіткнувся би з автомобілем «Renault», тобто, на його думку, у скоєнні ДТП винна саме ОСОБА_2 .

Що стосується нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_3 від 04 жовтня 2024 року (а.с.119), то апеляційний суд зазначає, що свідок ОСОБА_3 описав в цій заяві своє бачення виникнення ДТП і вказав, що на його думку причиною виникнення даної ДТП стали неправомірні дії водія автомобіля «Renault».
З цього приводу апеляційний суд зазначає, що в даному випадку свідок ОСОБА_3 описує саме своє бачення виникнення ДТП, що ні в якому разі не спростовує вини ОСОБА_2 у виникненні ДТП, про що вказано вище.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

       Керуючись ст.ст. 7, 252, 280, 283, 294  Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє захисник-адвокат Румянцев Олександр Геннадійович, на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 липня 2024 року залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 31 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                С.М. Сегеда