ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" жовтня 2024 р.           Справа№ 911/2665/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Руденко  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Барсук  М.А. 

при секретарі:                               Реуцька Т.О.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;   
від відповідача 1: не з`явився, 
від відповідача 2: не з`явився,
від третьої особи: не з`явився  
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Старовойта Віталія Петровича про ухвалення додаткового рішення   
за розгляд апеляційних скарг ОСОБА_2 
на рішення господарського суду Київської області від 08.02.2024
та
на додаткове рішення господарського суду Київської області від 07.03.2024
у справі №911/2665/23 (суддя Шевчук Н.Г.)
за позовом ОСОБА_1 
до 1. ОСОБА_2 ,
    2. ОСОБА_3 
за участю третьої особи,    яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ВІСТА"
про    визнання недійсним договору дарування, акта приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства та скасування реєстраційної дії,
В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:
Рішенням господарського суду Київської області від 08.02.2024 позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення господарського суду Київської області від 08.02.2024 по справі №911/2665/23 і ухвали нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 12 078, 00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000, 00 грн.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 апеляційну скаргу у справі №911/2665/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.
Додатковим рішенням господарського суду Київської області від 07.03.2024 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2665/23 задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ВІСТА" про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2665/23 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 500, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 500, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з додатковим судовим рішенням, ОСОБА_2 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення господарського суду Київської області від 07.03.2024 та ухвалити нове рішення, яким: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 гривень витрат на професійну правничу допомогу; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 гривень витрат на професійну правничу допомогу; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 гривень витрат на професійну правничу допомогу; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 250 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) від 15.04.2024 апеляційну скаргу по справі №911/2665/23 передано на розгляд раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) у складі: головуючого судді Руденко М.А., судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення господарського суду Київської області від 08.02.2024 у справі №911/2665/23 та призначено до розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 об`єднано апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення господарського суду Київської області від 08.02.2024 та на додаткове рішення господарського суду Київської області від 07.03.2024 в одне апеляційне провадження у справі №911/2665/23 та призначено до розгляду.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2024 апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення господарського суду Київської області від 08.02.2024 та на додаткове рішення господарського суду Київської області від 07.03.2024 залишені без задоволення. Рішення господарського суду Київської області від 08.02.2024 та додаткове рішення господарського суду Київської області від 07.03.2024 у справі №911/2665/23 залишені без змін.
04.09.2024 через канцелярію суду від представника ОСОБА_1 адвоката Старовойта Віталія Петровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить ухвалити додаткову постанову у справі, якою стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції розміром 40    000, 00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2024 було призначено до розгляду заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрат на правничу допомогу) на 08.10.2024. Надано відповідачем 1 та 2 строк до 30.09.2024 включно на подання клопотань про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами у даній справі.   
30.09.2024 через канцелярію суду від представника  відповідача 1 надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги, в якій останній просив  зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до розміру 2000,00 грн.  (а.с.168-170 т.2).
04.10.2024 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд заяви без участі його уповноваженого представника, заяву підстригав в повному обсязі.
07.10.2024 через канцелярію суду від представника  відповідача 1 надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
Також, 07.10.2024 через канцелярію суду від представника позивача надійшло заперечення на клопотання (заяву) відповідача 1 про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні, 08.10.2024, колегія суддів дослідивши клопотання відповідача 1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, та заперечення позивача,  ухвалила наступне.            
Частиною 2 статті 197 ГПК України визначено, що учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання; копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.
Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.
Як вже зазначалось представник відповідачки-1 адвокат Федоренко Анна 07.10.2024р. звернулась до суду з клопотанням про участь в судовому засіданні 08.10.2024р. в режимі відеоконференції, без доданих доказів направлення відповідного клопотання іншій стороні.
Оскільки, зазначене клопотання подане з пропуском строку встановленого законом, без заяви про його поновлення, та без надання доказів надсилання клопотання іншим учасникам справи, колегія суддів ухвалила  залишити клопотання відповідача 1, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, без розгляду.
У судове засідання, 08.10.2024 представники сторін не з`явились,  про причини неявки відповідач 2 та третя особа суд не повідомили, хоча про час та місце справи сторони повідомлялись належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа. (а.с. 164-167,182 т. 3)
Відповідно до  ст. 242 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України  днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового ухвалу на офіційну електронну адресу особи.
Частинами 5 та 7 ст. 6 ГПК України визначено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Відповідно до ч. 12  ст. 270 ГПК України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
А тому, колегія суддів, зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду заяви за відсутності представників сторін у судовому засіданні 08.10.2024.
Колегія суддів дослідивши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Старовойта Віталія Петровича про компенсацію здійснених позивачем витрат, встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи, позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що попередній  (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і очікує понести у зв`язку із  розглядом справи у суді апеляційної інстанції становлять витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн (а.с. 79-84 т. 3).
04.09.2024 через канцелярію суду від представника ОСОБА_1 адвоката Старовойта Віталія Петровича надійшла заява про компенсацію витрат на правову допомогу, в якій просив стягнути з відповідачів 1 та 2,  витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40  000,00 грн.
На підтвердження понесення відповідачем витрат, заявником було, зокрема, надано:
-          договір про надання професійної правничої допомоги № 86 від 01.10.2021 (а.с. 150 т.3);
-          додаток №2-АП до договору «порядок обчислення та строки виплати гонорару» від 19.04.2024 (а.с.151 т.3);
-          акт приймання-передачі наданих послуг від 03.09.2024 (а.с. 152 т. 3);
-          свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю  (а.с. 154 т.3);
-          ордер серія АІ №1446315 від 25.08.2023 (а.с.155 т.3)
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3  статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частини 3  статті 123 ГПК України  до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною 1  статті 124 ГПК України  разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8  статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3  статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини 4  статті 126 ГПК України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6  статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин 5 та 6  статті 126 ГПК України  зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №     927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4  статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій  статті 129 ГПК України  визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої  статті 129 ГПК України  під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6  статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою  статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою  статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та в додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2023 у справі № 916/2664/21
Відповідно до умов укладеного між позивачем (клієнт) та адвокатом    Старовойта Віталієм Петровичем договору про надання професійної правничої допомоги № 86 від 01.10.2021 (а.с. 150-151 т.3) адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу визначену в пункті 1.1 договору.
Розмір гонорару  обраховується відповідно до ставок за надання правової допомоги, викладених та узгоджених сторонами у додатку до договору (п. 4.1. договору). Порядок та строки виплати гонорару за надану правничу допомогу визначаються сторонами у додатках  до договору для кожної справи. (п.4.3. договору).
Пунктом 2.1. додатку №2-АП до договору визначено, що розмір гонорару, який сплачується клієнтом адвокату за надання професійної правової допомоги в суді апеляційних інстанції у справі, визначеній пунктом 1.3. цього додатку, становить 40  000,00 грн. Визначена сторонами сума гонорару не включає в себе додаткові фактичні витрати.
Загальна вартість наданих послуг становить 40  000,00 грн визначена в акті приймання-передачі наданих послуг. 
Розглядаючи заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 та додаткових постановах Верховного Суду від  29.02.2024 у справі № 917/272/23, від 05.03.2024 у справі № 916/2266/22, від 17.04.2024 у справі № 910/19865/21.
Відповідно до      Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність":
- договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1);
- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30).
За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
Як вбачається з акту приймання-передачі від 03.09.2024 клієнт прийняв   професійну правничу допомогу  по представництву клієнта у Північному апеляційному  господарському суді в загальній сумі 40  000,00 грн (а.с. 152 т.3), а саме:
1.          Консультація клієнта щодо отриманих апеляційних скарг на рішення та додаткове рішення у справі: вивчення та аналіз наданих документів, оцінка скарг та предмет обґрунтованості, роз`яснення можливих шляхів захисту, оцінка судової перспективи справи - 19.04.2024;
2.          Пошук та вивчення  судової практики для формування правової позиції - 20.04.2024;
3.          Підготовка та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу на рішення по справі - 03.05.2024;
4.          Підготовка та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення по справі - 03.05.2024;
5.          Періодичне надання правової інформації клієнту про хід виконання доручення та стан розгляду справи - постійно;
6.          Представництво інтересів клієнта в судовому засіданні (підготовка до судового засідання, виїзд до суду, очікування судового засідання), 21.05.2024; 25.06.2024; 03.09.2024.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі      статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
Таким чином, з огляду на викладене, позивач згідно з положеннями  статті 74 ГПК України  довів надання йому зазначених послуг у суді апеляційної інстанції.
Втім, колегія суддів, оцінивши вищевказані докази, ураховуючи як те, чи були ці витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, фактично понесені, так і їх необхідність і розумність. Враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом  Старовойт Віталієм Петровичем послуг позивачу у суді апеляційної інстанції, виходячи з критерію реальності та розумності розміру цих витрат, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви.
З матеріалів справи вбачається, що адвокат  Старовойт Віталій Петрович  брав участь при розгляді справи ще в суді першої інстанції, відтак, обізнаний   щодо предмета спору ще з серпня 2023. Включення до складу наданих адвокатом за актом приймання-передачі послуг, послуги із вивчення та аналіз наданих документів, оцінка скарг та предмет обґрунтованості, роз`яснення можливих шляхів захисту, оцінка судової перспективи справи, пошук та вивчення  судової практики для формування правової позиції, підготовка та подання до суду відзивів на апеляційну скаргу на рішення та додаткове рішення по справі, періодичне надання правової інформації клієнту про хід виконання доручення та стан розгляду справи, які, на переконання суду, не можуть бути виділені в окремий вид послуг, оскільки є обов`язковою передумовою здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у справі, а відтак поглинаються послугами підготовки та подання до суду відзивів у даній справі.
Колегія суддів при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої та, апеляційної  інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
Матеріали справи та зміст судового рішень першої інстанцій свідчать про те, що правова позиція позивача була сталою, а тому, адвокат відповідно, був обізнаний з усіма обставинами цієї справи.
Отже, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат на правничу (правову) допомогу у сумі 40  000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні із складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, отже їх розмір є необґрунтованими.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи обсяг виконаних робіт, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, враховуючи клопотання про зменшення витрат,  виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність покладення на відповідачів 1 та 2  судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції, у загальному розмірі 10 000,00 грн, по 5  000,00 грн на кожного.
Керуючись статтями  126,  129,  244  ГПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Старовойта Віталія Петровича про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/2665/23 задовольнити частково.
Стягнути  з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5 000, 00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу понесених у суді апеляційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5 000, 00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу понесених у суді апеляційної інстанції .
Відмовити у задоволенні решти заяви ОСОБА_1 адвоката Старовойта Віталія Петровича про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Доручити суду першої інстанції  видати відповідний наказ.
Матеріали справи № 911/2665/23 повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст додаткової постанови складено    23.10.2024

Головуючий суддя                                                            М.А. Руденко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Барсук