КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи 757/13458/22 Апеляційне провадження № 22-ц/824/14330/2024	Головуючий у суді першої інстанції - Новак Р.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
24 жовтня 2024 року                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                                         Оніщук М.І.,
судді                                                            Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
секретар                                                      Ламбуцька Т.О.,
за участю:
представника позивача                            ОСОБА_1 ,                                             
відповідача                                                ОСОБА_2 ,
представника відповідача                                    ОСОБА_3 ,                                                
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року у справі за позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2022 року Печерська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом, згідно з яким, з урахуванням уточненої позовної заяви (т. 1, а.с. 114-120), просила:
- позбавити батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 аліменти на користь їх малолітньої дитини відповідного віку.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 08.07.2019 розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 467 «Про визначення прізвища малолітній дитині» малолітньому ОСОБА_6 визначено прізвище матері « ОСОБА_7 », у зв`язку з тим, що гр. ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з громадянином рф ОСОБА_8 , який на той час вже не проживав з родиною. 
11.12.2019 проведено обстеження умов проживання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що створені належні умови для проживання. В квартирі фактично проживають: ОСОБА_4 - мати дитини; ОСОБА_2 - цивільний чоловік матері; ОСОБА_5 - дитина та гр. ОСОБА_9 - бабуся дитини.
 03.07.2021 відповідно до акту орган внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітнього ОСОБА_5 - знайдено у АДРЕСА_2 у супроводі матері, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. 
03.07.2021 від Печерського НП ГУНП надійшло повідомлення про те, що малолітнього ОСОБА_5 розміщено до Дитячої клінічної лікарні № 7. 05.07.2021 Службою у справах дітей та сім`ї видано наказ № 69 «Про постановку на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». 
13.07.2021 головним спеціалістом Служби спільно з Печерським районним центром соціальних служб здійснено відвідування родини, про що складено відповідний акт. Встановлено, що житлово-побутові умови проживання дитини - не задовільні та не придатні для проживання - в квартирі сморід, бруд, у квартирі перебувають кіт та собака у занедбаному стані. Дитяче ліжко зламане, в кімнаті не прибрано. Зі слів матері, вона іноді вживає алкогольні напої та палить. Здійснено оцінку потреб сім`ї/особи, в якому встановлено, що мати не виконує батьківські обов`язки. 
Для можливості повернення дитини на виховання до матері, ОСОБА_4 були надані змістовні роз`яснення по дії, як вона повинна вчинити щоб повернути сина додому.
На той час, ОСОБА_4 визнала свою провину щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків. Почала співпрацювати з Службою у справах дітей та сім`ї, Печерським районним центром соціальних служб. Привела до задовільного стану житлове приміщення, одружилася з гр. ОСОБА_2 , який подав до суду позов про визнання його батьком малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.05.2023, яке набрало законної сили 07.06.2023, батьком дитини ОСОБА_5 визнано ОСОБА_2 .
На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Печерської РДА, яке відбулося 07.12.2021 було розглянуто заяву ОСОБА_4 про повернення малолітнього ОСОБА_5 їй на виховання. За результатами розгляду було прийнято рішення повернути дитину на виховання матері, попередивши останню про наслідки невиконання нею батьківських обов`язків відповідно до ст. 164 СК України. 
Після повернення дитини матері, сім'ю поставили на облік Печерського районного у м. Києві центру соціальних служб та взято під соціальний супровід. 04.05.2022 фахівцями Центру було запрошено ОСОБА_4 для отримання продуктового набору. Відповідач прийшла у стані схожому на алкогольне сп`яніння, ледве стояла на ногах, відчувався різкий запах з ротової порожнини. На запитання де і з ким перебуває її син, ОСОБА_4 не могла пояснити, плуталась у своїх показаннях. Працівниками було викликано представника сектору ювенальної превенції Печерського УП ГУ НП в м. Києві. Прибувши на місце події, було виявлено ОСОБА_4 з ознаками явного алкогольного сп`яніння, синців на останній візуально виявлено не було. Від медичної допомоги та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідач категорично відмовилась.
Працівнику поліції не вдалося з`ясувати місце знаходження дитини, у зв`язку з чим був здійснений виїзд за місцем проживання сім`ї: АДРЕСА_1 . Під час відвідування двері квартири потягом тривалого часу ніхто не відкривав, однак у квартирі було чутно голоси. Близько 16:20 год. до квартири підійшов громадянин ОСОБА_2 та зазначив, що він є чоловіком ОСОБА_4 та батьком малолітнього ОСОБА_5 , але надати відповідні документи не зміг.
 Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 11.07.2019, батьком малолітнього ОСОБА_5 є громадянин ОСОБА_8 . 
Увійшовши до квартир було виявлено малолітнього ОСОБА_5 разом з громадянкою ОСОБА_10 , як повідомив ОСОБА_2 , зазначена громадянка є їх родичкою. 
Діючи в інтересах дитини, з метою запобігання загрози життю і здоров`ю дитини, поліцією було прийнято рішення вилучити дитину та доставити до ДКЛ № 7 для з`ясування всіх обставин. 
10.05.2022 до Служби у справах дітей та сім`ї надійшла заява ОСОБА_4 з проханням повернути дитину до неї на виховання. Вона пояснила, що 04.05.2022 йшла за пайком та впала і сильно вдарилася головою об сходинки, в неї почався сильний головний біль, запаморочення свідомості, тому в Центрі соціальних служб її стан сприйняли як стан алкогольного сп`яніння. 
ОСОБА_4 надала довідку лікаря-невролога ОСОБА_11 від 06.05.2022, хоча 04.05.2022 під час з`ясування перебування малолітньої дитини ознак травмованості ОСОБА_4 не було. 
Позивач зазначав, що малолітній ОСОБА_5 вже вдруге залишився без батьківського піклування, коли потребував материнського тепла, любові та особливого догляду, бо вже одного разу перебував в дитячому будинку з вини матері. 
Комісією з питань захисту прав дітей Печерської РДА вже надавався шанс ОСОБА_4 проявити себе люблячою та турботливою мамою, однак остання його не використала, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись з вказаним позовом для захисту прав та інтересів малолітнього ОСОБА_5 .
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2024 закрито провадження у справі в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_4 , у зв'язку зы смертю останньої (т. 2, а.с. 29).
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2024 у задоволенні позов до ОСОБА_2 відмовлено (т. 2, а.с. 42-45).
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що біологічний батько дитини - ОСОБА_2 , знаючи, що це його дитина, не вжив жодних заходів щодо встановлення батьківства аж до моменту другого залишення дитини без батьківського пілкування, тобто 04.05.2022, та три роки ухилявся взяти на себе відповідальність за життя та здоров`я дитини, встановити батьківство та записати себе батьком.
При цьому, зазначає, що суд першої інстанції взяв до уваги виключно пояснення відповідача, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а також безпідставно не допитав свідків за клопотанням позивача, яке було задоволено.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що відповідач вжив всіх залежних від себе заходів для піклування за дитиною, адже на підтвердження цих обставин до матеріалів справи не долучено жодного належного доказу (т. 2, а.с. 54-61).
Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Відповідач та його представник у судовому засіданні щодо апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається зі свідоцтва по народження серії НОМЕР_1 від 11.07.2019 батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.05.2023 у справі № 757/45997/21-ц визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 3151 від 11.07.2019, свідоцтво серія НОМЕР_1 .
Зобов`язано Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 3151 від 11.07.2019 про народження ОСОБА_5 :
- Виключити із актового запису № 3151 від 11.07.2019 про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеного Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві відомості про батька дитини - ОСОБА_8 ;
- Внести зміни до актового запису № 3151 від 11.07.2019 про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеного Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві змінивши відомості про батька з « ОСОБА_8 » на «громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство України», а також вказавши прізвище дитини замість « ОСОБА_7 » - « ОСОБА_12 », по-батькові дитини замість « ОСОБА_13 » - « ОСОБА_14 ». Ім`я, дату та місце народження дитини,- залишити без змін.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 26.12.2023, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , посилався на те, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленою законом.
При цьому, на підтвердження факту ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо малолітньої дитини ОСОБА_15 позивачем надано наступні докази:
- Висновок Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 13.05.2022 за № 105/78-359 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_4 по відношенню до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту та знайдену дитину та її доставку від 04.05.2022, згідно з яким ОСОБА_5 було виявлено разом із матір`ю - ОСОБА_4 та доставлено до КНП "Дитяча Клінічна Лікарня № 7";
- лист Печерського районного у місті Києві центру соціальних служб від 12.05.2022, зі змісту якого вбачається, що 04.05.2022 фахівцями Центру було запрошено ОСОБА_4 для отримання продуктового набору. Відповідач прийшла у стані схожому на алкогольне сп`яніння, ледве стояла на ногах, відчувався різкий запах з ротової порожнини. На запитання де і з ким перебуває її син, ОСОБА_4 не могла пояснити, плуталась у своїх показаннях. Працівниками було викликано представника сектору ювенальної превенції Печерського УП ГУ НП в м. Києві. Прибувши на місце події, було виявлено ОСОБА_4 з ознаками явного алкогольного сп`яніння, синців на останній візуально виявлено не було. Від медичної допомоги та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідач категорично відмовилась. Працівнику поліції не вдалося з`ясувати місце знаходження дитини, у зв`язку з чим був здійснений виїзд за місцем проживання сім`ї: АДРЕСА_1 . Дитина перебувала з невідомою особою. Працівниками СЮП Печерського управління поліції було прийнято рішення відібрати дитину;
- лист Головного управління Національної поліції у місті Києві Печерського управління юстиції від 17.05.2022, в якому вказано про вищенаведену подію та зазначено, що на прохання працівників поліції показати дитину ОСОБА_2 агресивно відреагував та почав провокувати конфлікт, в подальшому погодився та відкрив двері. В квартирі знаходився малолітній ОСОБА_6 , 2019 року народження, з гр. ОСОБА_10 , 1945 року народження, як повідомив ОСОБА_2 , дана громадянка є їх родичкою. На підставі того, що ОСОБА_5 знаходився без нагляду матері зі сторонніми особами, було прийнято рішення щодо складання акту органів внутрішніх справ України та закладу здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку до "Дитячої Клінічної Лікарні № 7";
- медичну документацію ОСОБА_4 ;
- заяву ОСОБА_4 від 10.05.2022 про повернення дитини;
- лист Головного управління Національної поліції у м. Києві Печерського управління поліції від 27.07.2022, в якому зазначено, що в ході проведеної перевірки встановлено, що починаючи з 2021 року відносно ОСОБА_4 було складено три адміністративні протоколи. Також, остання з 16.06.2022 перебуває у розшуку за Дарницьким УП ГУНП у м. Києві як безвісно відсутня, дана подія внесена до ЄРДР за ч. 1 ст. 115 КК України;
- розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 08.07.2019 за № 467, згідно з яким малолітньому ОСОБА_6 визначено прізвище матері « ОСОБА_7 », у зв`язку з тим, що гр. ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з громадянином рф ОСОБА_8 , який на той час вже не проживав з родиною;
- Акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.12.2019, в якому зазначено, що 11.12.2019 проведено обстеження умов проживання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що створені належні умови для проживання. В квартирі фактично проживають: ОСОБА_4 - мати дитини; ОСОБА_2 - цивільний чоловік матері; ОСОБА_5 - дитина та гр. ОСОБА_9 - бабуся дитини;
- Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 03.07.2021 та лист Головного управління Національної поліції у м. Києві Печерського управління поліції від 03.07.2021, відповідно до якихмалолітнього ОСОБА_5 - знайдено у АДРЕСА_2 у супроводі матері, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Дитину доставлено "Дитячої клінічної лікарні № 7";
- Наказ Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 05.07.2021 № 69, відповідно до якого поставлено на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - малолітнього ОСОБА_5 , 11.06.2019, як такого, що залишився без батьківського піклування;
- Акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї малолітньої (неповнолітньої) дитини від 13.07.2021, згідно з яким встановлено, що житлово-побутові умови проживання дитини - не задовільні та не придатні для проживання - в квартирі сморід, бруд, у квартирі перебувають кіт та собака у занедбаному стані. Дитяче ліжко зламане, в кімнаті не прибрано. З слів матері, вона іноді вживає алкогольні напої та палить. Здійснено оцінку потреб сім`ї/особи, в якому встановлено, що мати не виконує батьківські обов`язки;
- Акт оцінки потреб сім'ї/особи та Висновок оцінки потреб особи від 19.07.21;
- Акт обстеження умов проживання від 02.12.2021, згідно з яким встановлено, що у квартирі проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , чоловік - ОСОБА_2 . Стосунки, традиції сім`ї: батьки чекають на повернення сина. ОСОБА_2 подав до суду позов про встановлення батьківства. умови проживання задовільні. Для дитини є все необхідне для проживання та її розвитку;
- Наказ Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.12.2021 № 130 про зняття ОСОБА_5 з первинного обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у зв`язку з поверненням дитини на виховання матері - гр. ОСОБА_4 ;
- Акт про факт передачі дитини від 15.12.2021;
- Наказ Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.05.2022 № 45 про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_5 , який перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до родини ОСОБА_16 .
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після заміни співвідповідача ОСОБА_8 на співвідповідача ОСОБА_2 , позивач, подаючи уточнену позовну заяву, жодним чином не вказав, не обґрунтував та не надав доказів на підтвердження факту в чому саме полягало ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини з боку останнього.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, вважає його правильним та обгрунтованим, з огляду на наступне.
Так, статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.
За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої вказаної статті СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17.
Отже, вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд передусім повинен дати оцінку дотриманню якнайкращих інтересів дитини, що передбачає пошук і знаходження балансу між усіма елементами, які потрібні для ухвалення справедливого судового рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати виключно після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач не надав жодних доказів на підтвердження наявності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, умисного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання дитини і свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Усі докази, наявні у матеріалах справи, стосуються лише виконання батьківських обов`язків матір`ю дитини, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 2, .с. 20).
Сама по собі те, що відповідач протягом двох років після народження дитини не звертався до суду для встановлення свого батьківства не  свідчить  про  свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та не є підставою для позбавлення батьківських прав.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, після ухвалення рішення про встановлення його батьківства, відповідач 01.06.2023 звернувся до позивача з заявою, в якій просив дозволити йому відвідувати свою дитину.
При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції,  у зв`язку з тим, що дитина була вилучена з сім`ї, ОСОБА_2 не мав законних прав забрати її додому, оскільки офіційно в свідоцтві про народження дитини батьком був записаний ОСОБА_8 , бо на той час ОСОБА_4 була в зареєстрованому шлюбі з останнім.
Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.
Інші наведені в апеляційній скарзі аргументи не спростовують висновків суду першої інстанцій та не дають підстав вважати, що судом не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, та/або його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
 Апеляційну скаргу Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування - залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року у справі за позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 29 жовтня 2024 року.
 
Суддя-доповідач                                                                      М.І. Оніщук
 
Судді                                                                                 В.А. Шебуєва
 
                                                                                            О.В. Кафідова