УХВАЛА
 
23 вересня 2024 року
м. Київ
 
справа № 718/862/24
провадження № 61-12223ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») про захист прав споживачів 
та стягнення коштів у розмірі 114 647,90 грн.
 
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 червня 
2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Стягнуто з АТ «Сенс-Банк» на користь  ОСОБА_1 заборгованість 
за договором банківського вкладу від 04 вересня 2012 року № 28 у сумі 
114 647,90 грн, яка складається з неповернутого банківського вкладу в розмірі 53 542,00 грн, інфляційні втрати в порядку статті 625 ЦК України в розмірі 
49 950,96 грн, три відсотки річних у порядку статті 625 ЦК України в розмірі 11 154,94 грн.
 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Додатковим рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області 
від 13 червня 2024 року стягнуто з АТ «Сенс-Банк» на користь  ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн.
 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 22 серпня 2024 року рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2024 року залишено без змін. Додаткове рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 червня 2024 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 , 
в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про стягнення судових витрат 
на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відмовлено. Стягнуто з АТ «Сенс-Банк» на користь 
ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 3 000,00 грн.
 
30 серпня 2024 року АТ «Сенс-Банк», засобами поштового зв`язку, звернулося 
до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 22 серпня 2024 року в цій справі, в якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області 
від 03 червня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду 
від 22 серпня 2024 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. 
 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна 
дія чи ухвалюється судове рішення.
 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України 
на 2024 рік» з 01 січня 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 3 028,00 грн.
 
Предметом спору у цій справі є стягнення коштів у розмірі 114 647,90 грн.
 
Отже, зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
(3 028,00 грн х 250 =757 000,00 грн).
 
Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа 
не підлягає касаційному оскарженню.
 
У касаційній скарзі представник відповідача зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення 
для відповідача.
 
Верховний Суд вважає, що наведені представником відповідача доводи 
не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.
 
Верховний Суд вже висловлював позицію щодо понять «фундаментальне значення» та «виняткове значення» (див., наприклад, ухвалу від 05 квітня 
2021 року у справі № 420/8512/20).
Суд наголошував, що «фундаментальне значення» для справи, яка була у нього 
на розгляді, для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, 
але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.
 
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно 
на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає 
її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи 
для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
 
Відповідач не обґрунтував фундаментальний характер питання права, 
яке він підняв у касаційній скарзі, для формування єдиної правозастосовної практики в Україні. Відсутні підстави вважати, що розгляд саме цієї справи судом касаційної інстанції потрібен для забезпечення єдності правозастосовчої практики. Доводи відповідача щодо виняткового значення для нього справи зводяться 
до незгоди з оцінкою судами першої й апеляційної інстанцій зібраних доказів 
і встановлених обставин.
 
Наявність інших судових справ за участі відповідача не свідчить про існування питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і, що справа має виняткове значення для відповідача.
 
Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, 
що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.
 
Відповідач мав можливість доводити свої заперечення проти позову в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а тому йому була забезпечена можливість реалізувати своє право на справедливий судовий розгляд.
 
Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема 
й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до статей 389, 394 ЦПК України.
Зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте 
не є безумовною підставою для відкриття провадження у малозначній справі.
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, 
які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки представник заявника оскаржив судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 червня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду 
від 22 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів відмовити.
 
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська