КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

Провадження 33/824/4745/2024                                                                                                               Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 362/3032/24                                                                                                                                      Суддя у І інстанції: Попович О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
            11 листопада 2024 року                                                                          м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Таранова Станіслава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 3 вересня 2024 року, якою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_5, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративних  правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130,        ст.ст. 173, 185 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст.ст. 173, 185 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А:
            Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 27 квітня 2024 року о 02.30 год. у смт. Глеваха Фастівського району Київської області по вул. Вокзальна, 43, керував транспортним засобом «DEO Lanos» номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота,  нестійка хода, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків та на відеозапис з відеореєстратора з нагрудної камери 2, чим порушив   п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
            Також у цей день та за тією ж адресою ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння у громадському місці, біля будинку 43 по вул. Вокзальна, виловлювався нецензурною лайкою на адресу громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
            Крім того, 27 квітня 2024 року о 02.30 год. в смт. Глеваха Фастівського району Київської області водій ОСОБА_1 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, не виконував неодноразове законне розпорядження працівника поліції припинити адміністративне правопорушення - дрібне хуліганство у формі нецензурної лайки та намагався залишити місце оформлення правопорушення, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Таранов С.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 3 вересня  2024 року скасувати, справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 173, ст.185 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.
В обґрунтування апеляційних вимог, з посиланням на положення ст.ст. 245, 251, 254, 256, 280 КУпАП, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що  передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність судді і працівників правоохоронних органів» № 8 від 26 червня 1992 року, позицію Верховного Суду України, викладену в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП)», , п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року      № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду, порушення прав ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді першої інстанції.
           На обґрунтування апеляційних вимог захисник звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП серії ВАД № 098942 від 27 квітня 2024 року не вказані прізвища працівників поліції, вимоги яких ОСОБА_1 , нібито, не виконував, сам протокол складений інспектором Буртовим М.О., який не був присутній о 02:30 год. за адресою: Київська обл., Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 43. Окрім того, не вказано, що вимога працівників поліції була наполегливою та неодноразово повтореною.
           Відсутність вказівки на конкретних працівників поліції, щодо яких такі дії, нібито, вчинялись, на переконання захисника, призводить до ігнорування прав особи, яка притягається до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту, враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення ймовірного діяння, гарантованого підпунктом «b» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
           Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, як зазначає сторона захисту, зокрема, з Постанови Верховного Суду України від  3 березня 2014 року у справі № 5-49к13, прийнятої внаслідок постановлення рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (набуло статусу остаточного 11 липня 2013 року).
           У даному випадку, як зазначає апелянт, протокол вказаним вимогам не відповідає, оскільки з нього неможливо встановити, які саме вимоги висували поліцейські, у зв`язку з чим неможливо перевірити факт того, чи є вони законними. Крім того, не вказано, вимоги яких саме поліцейських відмовився виконати ОСОБА_1 . Також у матеріалах справи відсутні докази про агресивну поведінку ОСОБА_1 або у непокорі, вираженій в зухвалій формі.Обставини щодо зухвалої поведінки ОСОБА_1 є неконкретизованими, у протоколі не зазначено, в чому вона полягає та проявилась, а, отже, є не підтвердженими матеріалами адміністративної справи.
Захисник зазначає, що правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як: перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.
Проте, як зазначає захисник, суддя районного суду при розгляді даної справи встановив, що дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки статті 185 КУпАП, однак, матеріали справи жодних відомостей про будь-які законні розпорядження чи вимоги працівника поліції, висловлені наполегливо, неодноразово, які не були виконані ОСОБА_1 , відеозапис не містить.При цьому відповідно до постанови судді районного суду у мотивувальній частині оскаржуваної постанови не надано оцінки доказам, при тому що відеозапис судом не досліджувався, свідки не опитувались. 
Окрім того, як зазначає захисник, в порушення приписів ч. 2 ст. 268 КУпАП, якими регламентовано, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, суддя місцевого суду розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та дійшов помилкового висновку про те, що в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП.
Захисник звертає увагу, що дії ОСОБА_1 , які виразилися в тому, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, що він не виконав законну вимогу працівника поліції, а саме, вчинив адміністративне правопорушення (дрібне хуліганство), намагався піти з місця події, не утворюють склад адміністративного правопорушення, визначеного законом як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. Окрім того, до ОСОБА_1 застосовувалась неправомірна фізична сила, як-то: застосовувались кайданки, один із присутніх поліцейських наніс удар ОСОБА_1 у живіт, а також безпідставно відібрано поліцейськими особисте майно. Отже, як зауважує захисник, такі протизаконні дії не можуть вважатись злісною непокорою з боку ОСОБА_1 .
Вказане, на переконання захисника, свідчить про помилковість висновку  місцевого суду та про необхідність скасування постанови із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
           Щодо визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, то захисник зазначає, що матеріали справи не містять  доказів висловлювання ОСОБА_1 нецензурною лайкою на адресу громадянина ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також перебування 27 квітня 2024 року ОСОБА_1 та громадян           ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у громадському місці та порушення громадського порядку і спокою громадян.
На переконання апелянта, склад адміністративного правопорушення, зазначений у  цьому протоколі про адміністративне правопорушення, не містить в собі всі складові складу адміністративного правопорушення, визначеного ст. 173 КУпАП, а саме: порушення громадського порядку і спокою громадян, а також, які саме конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення, виходячи з диспозиції статті 173 КУпАП.
Щодо неправомірного складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1         ст. 130 КУпАП та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, то, як зазначає захисник, знаходження біля транспортного засобу або у транспортному засобі, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи у нетверезому стані, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
           ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що він перебував на передньому пасажирському сидінні (пережидав закінчення комендантської години), самого факту керування не було, та він у той момент не був учасником дорожнього руху, про що у спілкуванні з поліцейськими зазначав неодноразово. Отже, як зазначає захисник, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної  оцінки всіх доказів по справі. Будь-яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції з місця пригоди не відображає тих обставин, за якими можливо було б встановити, що ОСОБА_1  дійсно був за кермом автомобіля, який рухався.
Окрім того, апелянт зазначає,  що посилання суду першої інстанції на те, що фактвчинення       ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується поясненнями свідків, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Крім того, за клопотанням сторони захисту такі свідки викликались двічі до суду для допиту, але без поважних причин до суду не прибули. При цьому останні були належним чином повідомленні про дату та час, місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Неявка свідків в суд без поважних причин створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП - прояв неповаги до суду, водночас, суддя місцевого суду не вчинив дій на забезпечення допиту свідків, чиї показання можуть мати істотне значення для встановлення фактичних обставин справи та прийняття судом за результатами розгляду законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
            Окрім того, апелянт звертає увагу на порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки складанню протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 передувало адміністративне затримання останнього (протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 109064 від 27 квітня 2024 року).При цьому, згідно наданих відповідей на адвокатські запити від Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві від 28 травня 2024 року, Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 27 травня 2024 року, Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області від 24 травня 2024 року, долучених до матеріалів справи про адміністративні правопорушення, повідомлень від органів Національної поліції про адміністративне затримання ОСОБА_1 не надходило, доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги не видавалось. Права в порядку статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП ОСОБА_1 поліцейським взагалі не роз`яснювались.
           Таку бездіяльність працівників поліції сторона захисту вважає істотним порушенням права на захист ОСОБА_1 , а здобуті докази - недопустимими за принципом «плодів отруєного дерева».
           З огляду на викладене, апелянт вважає, що оскільки в матеріалах справи відсутні допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185, ч. 1 ст. 130 КУпАП, то постанова суду першої інстанції про притягнення        ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є помилковою та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
 
            Справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 надійшла до суду апеляційної інстанції 26 вересня 2024 року, і вперше апеляційний розгляд був призначений на      14 жовтня 2024 року на 14.45 год., про що 1 жовтня 2024 року захисник Таранов С.І., який зобов`язався передати отриману інформацію ОСОБА_1 про розгляд провадження судом апеляційної інстанції, повідомлений у телефонному режимі.
            Перед початком апеляційного розгляду  11 жовтня 2024 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від захисника Таранова С.І. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності. 
            Будь-яких клопотань чи заяв від ОСОБА_1 не надійшло, разом з тим, з огляду на повідомлення  про замінування Київського апеляційного суду розгляд провадження, призначений на 14 жовтня 2024 року на 14.45 год. розгляд справи не відбувся, та наступне судове засідання призначено на 11 листопада 2024 року на 14.30 год., про що захисник Таранов С.І. повідомлений у телефонному режимі, а на адресу ОСОБА_1 скероване відповідне повідомлення.
           ОСОБА_1 та його захисник Таранов С.І., повідомлені про час, день та місце розгляду провадження, в суд апеляційної інстанції не з`явились. 
           До початку апеляційного розгляду 6 листопада 2024 року на електронну адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява від захисника Таранова С.І. про розгляд справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 , які підтримують апеляційну скаргу на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 3 вересня 2024 року у повному обсязі, просять її задовольнити.
            Зважаючи на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, при належному повідомленні учасників судового провадження та заяви учасників провадження про проведення апеляційного розгляду справи у їх відсутність, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити апеляційний розгляд справи у  відсутність учасників провадження.
 
Дослідивши матеріали справи за протоколами про адміністративні правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, відтворивши відеозапис подій, апеляційний суд доходить такого висновку.
 
Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 
284 КУпАП. 
 
Всупереч доводів апеляційної скарги, суддя місцевого суду, в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону. 
 
Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого,  зобов`язаний:
-  виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського у разі відмови особи від проходження такого огляду  передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України  від 9 листопада 2015 року за  № 1452/735.  
Відповідно до наведених нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а у разі, коли водій  транспортного засобу відмовився від проведення огляду  на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його  результатами, така особа  направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 173, ст.185 КУпАП щодо ОСОБА_1 виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та правильно застосував норми матеріального права. 
           
З матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови встановлено, що суд першої інстанції,  заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Таранова С.І., вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.ст. 173, 185 КУпАП, за обставин, встановлених судом.
Так, у суді першої інстанції захисник Таранов С.І. категорично заперечував вину   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, зазначивши, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом; працівниками поліції безпідставно була застосована фізична сила та кайданки; ОСОБА_1 не було роз`яснено права, у тому числі, право на захист; його спочатку було затримано, а потім складалися матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП; про його затримання працівниками поліції не повідомлялося, що є порушенням права на захист; на відео відсутні відомості щодо правопорушень, передбачених статтями 173, 185 КУпАП. Просив суд відповідно до ст. 38 КУпАП закрити провадження по ст.ст. 173, 185 КУпАП, а що стосується ч. 1 ст. 130  КУпАП, то вважав, що відсутні докази притягнення до відповідальності. 
            Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, а саме: 
- протоколи про адміністративні правопорушення від 27 квітня 2024 року серії ВАД № 201047, 098942, серії ЕПР1 № 100447, 
- письмові пояснення свідка ОСОБА_4 (який пояснив, що водій «Ланоса» номерний знак НОМЕР_3 по вул. Вокзальна, 43, та ледь не скоїв ДТП, з автомобілями, які були припарковані у дворі. Слід за ним приїхали наряди поліції. Він помітив, що водій в автомобілі пересів з водійського місця на пасажирське, що також бачив ОСОБА_3 ); 
- письмові пояснення ОСОБА_3 , (який також підтвердив, що водій «Ланоса» пересів із водійського місця на пасажирське, при тому знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився); 
- протокол затримання від 27 квітня 2024 року; 
- рапорт; 
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; 
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; 
- рапорт від 27 квітня 2024 року; 
- відеозапис від 27 квітня 2024 року, на якому зафіксовані свідки, та з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння; працівниками поліції також повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння; свідки на відео підтвердили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та різко здав назад та припаркувався; і той факт що він ( ОСОБА_1 ) у автомобілі був один; ОСОБА_1 вів себе неадекватно, кричав, сперечався та заперечував, що був за кермом, сидів на пасажирському місці та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності свідків, 
надавши оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог статті 252 КУпАП, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме пунктів 2.5 цих Правил.
            Водночас, суд першої інстанції, з посиланням на положення ст. 38 КУпАП, зважаючи на те, що з часу вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП, минуло більше ніж три місяці, закрив провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173, ст.185 КУпАП.
 
            Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що всупереч доводам апеляційної скарги захисника вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 173, ст.185 КУпАП, доводиться даними, які  зафіксовані у: 
-          відеозаписі досліджуваних подій, який містить у собі 7 файлів.
З першого відеофайлу (розпочинається о 02:53:07 год. - закінчується о 02:58:04 год.)  вбачається, що особа ( ОСОБА_1 ) перебуває у кайданках, поряд знаходяться працівники поліції. ОСОБА_1 каже включити бодікамеру, щоб все було «по закону», на що працівник поліції відповідає, що камера все фіксує. ОСОБА_1 каже, що відпочивав; інспектор поліції за кадром повідомляє, що є свідки, які бачили, як водій «вперся» в автомобіль, почав здавати назад, вийшов з автомобіля. На запитання інспектора поліції, чи має ОСОБА_1 посвідчення водія, останній відповів, що «ні». Щодо застосування кайданок, то інспектор повідомив, що          ОСОБА_1 веде себе неадекватно, може завдати шкоду собі або стороннім особам, на що ОСОБА_1 відповів «добре», повідомивши, що за кермом він не перебував. Інспектор запросив свідків підійти ближче та повідомити обставини, свідками чого вони були. Один з чоловіків, який представився як ОСОБА_3 , назвав рік народження та місце проживання, повідомив, як бачив, що водій на автомобілі «Ланос» державний номерний знак НОМЕР_3 їхав по дорозі і ледь не в`їхав в його автомобіль, потім різко здав назад, припаркувався, і одразу приїхала поліція. Під час надання пояснень свідком ОСОБА_1 почав втручатися у розмову, ходити взад-вперед, висловлюватися нецензурною лайкою. Другим свідком виявився ОСОБА_4 , який назвав свої анкетні дані та місце проживання, який надав аналогічні пояснення. На запитання інспектора поліції, чи буде ОСОБА_1 проходити тестування на вміст вживання алкоголю, оскільки у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, неадекватна поведінка, яка не відповідає обстановці,         ОСОБА_1 , перебиваючи інспектора, на підвищених тонах повідомив, що він не перебував за кермом, що у нього забрали ключі від автомобіля. Інспектор повідомляє ОСОБА_1 , що йому запропоновано пройти огляд, ОСОБА_1 перебиває інспектора та запитує, де ключі від автомобіля, які забрали чи то з кишені, чи то з автомобіля. ОСОБА_1 кричить, що був на пасажирському сидінні. Поліцейський запитав у черговий раз, чи буде ОСОБА_1 проходити тестування на місці зупинки чи у лікаря-нарколога у медичному закладі, на що останній не реагує на запитання, сідає на капот автомобіля, забирає ключі, злазить з капоту, вимагає зняти з нього кайданки, ключі ховає у кишеню. ОСОБА_1 повідомляється, що він агресивно себе поводить. ОСОБА_1 каже, що «ви говорити, що я був за кермом, але ви витягли мене звідси» і б`є ногою по передній пасажирській дверці автомобіля. Інспектор запитує ОСОБА_1 , чи може він вести себе адекватно, чи буде він проходити тест на вміст вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу чи у лікаря. ОСОБА_1 , обурений цим питанням, на підвищених тонах знову запитує   «на пасажирському? Я тебе питаю..» Інспектор вкотре задає ОСОБА_1 питання, чи буде він проходити тест на місці чи у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 каже, що випив ввечері, спав на пасажирському, а його витягли з автомобіля. Інспектор запитує, які спиртні напої вживав     ОСОБА_1 , на що останній став висловлюватися нецензурною лайкою.
З другою відеофайлу (розпочинається о 02:58:05 год. - закінчується о 03:03:04 год.) вбачається, що інспектор знову задає ОСОБА_1 питання, чи буде він проходити тест на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 голосно говорить, що він перебував на пасажирському сидінні. Інспектор каже, що він задав ОСОБА_1 конкретне питання, на що останній каже: «Давай пройду. Я перебував на пасажирському, і мене звідки витягнули».     ОСОБА_1 повідомляють, що є свідки, які свідчать, що  він ледь не в`їхав в автомобіль, на що ОСОБА_1 кричить, що перебував на пасажирському сидінні, відпочивав. Свідок каже про зворотнє, що ОСОБА_1 ледь не в`їхав в автомобіль, який стояв на дорозі, а потім ОСОБА_1 переліз з водійського на пасажирське сидіння; в автомобілі ОСОБА_1 був один і більше нікого не було.  Інспектор поліції повідомляє ОСОБА_1 , що йому надасться аркуш А4, і він висловить свою думку з цього приводу. ОСОБА_1 запитує «як?», показуючи, що одягнутий у кайданках, на що інспектор каже, що йому все надасться, проте коли ОСОБА_1 буде вести себе адекватно. Інспектор поліції запитує ОСОБА_1 , чи буде він проходити тест на вміст алкоголю за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 каже зняти з нього кайданки, і тоді він буде розмовляти. ОСОБА_1 знову задають питання, чи буде він проходити тестування на вміст алкоголю на місці зупинки автомобіля, на що ОСОБА_1 відповідає нецензурною лайкою. На неодноразове запитання, чи буде ОСОБА_1 проходити тест на вміст алкоголю, останній знову відповідає нецензурною лайкою, у тому числі і у бік працівників поліції. На запитання, чи бажає  ОСОБА_1 проїхати до лікаря-нарколога, ОСОБА_1 , не відповідаючи, уходить убік від оточуючих. На запитання, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд взагалі, ОСОБА_1 відповідає лайкою, на що інспектор озвучує: «Ви відмовляєтесь? Відмовляється», додаючи, що останній веде себе неадекватно. ОСОБА_1 каже, що був на пасажирському і нічого не зафіксовано,  на що інспектор каже, що  все зафіксовано, є свідки цьому, що ОСОБА_1 напише пояснення. За кадром свідки кажуть, що він ( ОСОБА_1 ) був один, без сторонніх осіб, та викладають свої письмові пояснення.
Третім (розпочинається о 03:03:05 год. - закінчується о 03:08:04 год.) та четвертим (розпочинається о 03:08:05 год. - закінчується о 03:13:04 год.) відеофайлами зафіксовано продовження написання свідками своїх письмових пояснень та робота працівників поліції з оформлення адмінматеріалів.
На п`ятому відеофайлі (розпочинається о 03:38:06 год. - закінчується о 03:43:05 год.) зафіксована робоча розмова працівників поліції між собою стосовно оформлення та складання адмінматеріалів. Зафіксовна робота евакуатора. Через лобове скло службового автомобіля поліцейських видно, як ОСОБА_1 намагається втекти з місця події, проте був затриманий інспектором поліції. Інший працівник поліції у цей час в службовому автомобілі продовжує оформлення матеріалів справи.
Шостий відеофайл, який є продовженням попереднього (розпочинається о 03:43:05 год. - закінчується о 03:48:05 год.), фіксує роботу евакуатора. У цей час ОСОБА_1 ходить взад-вперед, за яким неухильно слідує працівник поліції. Автомобіль ОСОБА_1 був завантажений на евакуатор, а ОСОБА_1 , розмовляючи з працівниками поліції, що видно і чутно через лобове скло службового автомобіля поліцейських, висловлюється нецензурною лайкою. Поліцейський, що знаходився у службовому автомобілі, вийшов з нього та долучився до напарника та      ОСОБА_1 . Лунає сигнал повітряної тривоги. Поліцейський взяв матеріали з службового автомобіля, запросив свідків підійти ближче. В цей час поза кадром чути, як ОСОБА_1 голосно та гучно висловлюється нецензурною лайкою.
Останній (сьомий) відеофайл (розпочинається о 03:48:05 год. - закінчується о 03:53:05 год.) фіксує, як свідки розписуються у документах, наданих працівником поліції. У цей час до ОСОБА_1 та іншого працівника поліції підійшли двоє невідомих хлопців, які ігнорували вимогу працівника поліції залишити місце подій та пройти в укриття з огляду на сигнал повітряної тривоги. ОСОБА_1 вигукував: «Безпредельщики, нелегали», на вимогу працівника поліції ознайомитись з матеріалами щодо нього не реагував, вимагав зняти кайданки аби особисто в руки взяти документи. Працівник поліції повідомив, що ОСОБА_1 веде себе неадекватно, а тому в руки нічого не отримає. На запитання працівника поліції, чи буде ОСОБА_1 ознайомлюватись з адмінматеріалами, складеними за ст. 130, 126 КУпАП, та чому останній керує без посвідчення водія, ОСОБА_1 у відповідь запитав: «Де я керував транспортним засобом? Докази покажи». Інспектор поліції зазначив, що цьому є докази,  у тому числі, два свідка. ОСОБА_1 став кричати, що його витягли з пасажирського сидіння, інспектор поліції зауважив, що люди бачили зворотнє. На запитання, чи буде ОСОБА_1 підписувати матеріали, останній не реагував, продовжував викрикувати, що його витягли з пасажирського, «заламали», вживаючи при цьому ненормативну лексику. Інспектор поліції став зачитувати вголос протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений щодо ОСОБА_1 , а останній перекрикував інспектора. Двоє сторонніх хлопців, які підійшли на місце події, виявились знайомими         ОСОБА_1 , яким останній казав, що спав в автомобілі, за кермом не  перебував. На запитання  ОСОБА_1 , за що на нього одягнули кайданки, отримав відповідь від інспекторів поліції, що він своєю неадекватною поведінкою може завдати шкоду, як собі, так і оточуючим. На запитання працівника поліції, чи буде ОСОБА_1 знайомитися з документами та ставити підпис,    ОСОБА_1 розвернувся назад, показуючи, що це неможливо при одягнутих кайданках, при цьому запитуючи у свого знайомого, чи можна забрати ключі з автомобіля. Питання працівників поліції ОСОБА_1 були проігноровані. Інспектор поліції, звертаючись до свідків, каже, що останні бачать, що людина ( ОСОБА_1 ) знаходиться в неадекватному стані, при зверненні до нього ОСОБА_1 не відповідає, поведінка повністю неадекватного громадянина.           ОСОБА_1 оголошено, що стосовно нього складені матеріали за ст. 130, 185, а також протокол затримання, на що останній відповів нецензурно (ас. 8);
- у рапорті  інспектора СРПП ВП № 3 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Владимірця В. від 27 квітня 2024 року, за змістом якого у цей день під час несення служби у період з 8.00 год. 26 квітня 2024 року по 8.00 год. 27 квітня 2024 року на території обслуговування ВП № 3  Фастівського РУП ГУ НП в Київській області у складі екіпажу Котляр 320, інспектора СРПП ВП № 3 Фастівського РУП старшого лейтенанта поліції Владимірця В.В. та старшого інспектора СРПП ВП № 3 Фастівського РУП майора поліції Буртового М.О. за адресою: смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 43, було виявлено транспортний засіб «DAEVOO LANOS» номерний знак НОМЕР_3 , водій якого порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: рухався у комендантську годину. У подальшому вищевказаний транспортний засіб було зупинено згідно з ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» та встановлено водія - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. У подальшому водієві було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, на що вказаний водій від проходження огляду відмовився. На водія ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ЕПП1 № 100447 (ас. 5);
- в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 відмовився від огляду (ас. 3);
            - у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 квітня 2024 року відповідно до змісту якого, ОСОБА_1 , в якого у результаті огляду, проведено поліцейським, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю  з ротової порожнини, нестійка хода, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, направлявся до закладу охорони здоров`я - КНП «Васильківська БЛІЛ» ВМР. Результати огляду - відмовився (ас. 4); 
            - у письмових поясненнях свідка ОСОБА_4 від 27 квітня 2024 року, за змістом яких він у цей день о 02.30 год. спільно зі своїм товаришем ОСОБА_6 перебували за адресою: смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 43, помітили, як рухався автомобіль «Део Ланос» державний номерний знак НОМЕР_3 , який ледь не скоїв ДТП, тобто, зіткнення з іншими транспортними засобами, які були припарковані у дворі. Відразу за вищевказаним автомобілем слідом приїхав наряд поліції. Він (свідок) помітив, як водій «Део Ланоса» пересів на пасажирське сидіння. Після того, як підійшли працівники поліції до водія, водій стверджував, що не керував автомобілем, але він (свідок) та його товариш чітко бачили, як водій пересів. Водій перебував в алкогольному сп`янінні, від проходження огляду на місці та у лікаря-нарколога відмовився у його присутності (ас. 6);
            - у письмових поясненнях свідка  ОСОБА_3 від 27 квітня 2024 року, які за змістом є ідентичними поясненням свідка  ОСОБА_4 (ас. 7);
- у рапортв інспектора СРПП ВП № 3 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Владимірця В.В., який є більш розширеним за змістом попереднього рапорту, за змістом якого слідує, що під час несення служби з 8.00 год. 26 квітня 2024 року по 8.00 год. 27 квітня 2024 року спільно із старшим інспектором СРПП ВП № 3 Фастівського РУП майором поліції Буртовим М.О. на патрульному авто «Рено» державний номер НОМЕР_4 , 27 квітня 2024 року близько 02.30 год. в смт. Глеваха по вул. Вокзальна поблизу будинку 43 було помічено автомобіль «DAEVOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_3 , який порушив комендантську годину. При увімкненні проблискових маячків водій різко заїхав на паркувальне місце та припаркувався. Коли вони підійшли до вищевказаного автомобіля до водійської двері, водій різко почав перелазити на праве сидіння («переднє») з місця водія. Коли вони попросили водія пред`явити відповідні документи, зазначені у п. 2.1 ПДР, водій почав висловлюватися нецензурною лайкою. Перед цим вони привітались, представились та повідомили причину зупинки транспортного засобу,  після чого водій почав вести себе зухвало, вийшов з транспортного засобу, вів себе неадекватно та плигав на авто. Після цього почав в їх сторону висловлюватись нецензурною лайкою та у бік свідків. На неодноразові зауваження не реагував. Коли його попередили, що якщо він не припинить вчинення хуліганських дій, до нього будуть  застосовані спецзасоби. Водій почав їх штовхати та схопив за форменний одяг, після чого ними було застосовано фізичну силу та спецзасіб - кайданки. Вищевказаного водія було встановлено як - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пос. 0059.5541. До ОСОБА_1 спецзасіб - кайданки було застосовано, щоб він не завдав шкоду собі або стороннім особам. Під час спілкування з вищевказаною особою від нього відчувався різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода з порушенням координації рухів, поведінка, яка не відповідала обстановці. На ОСОБА_1 було складено адмінпротоколи за ст.ст. 185, 173, 130 ч. 1, 126 ч. 1 КУпАП та протокол затримання (ас. 53);
 
За наслідками подій уповноваженою на те особою старшим інспектором СРПП ВП № 3 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області майором поліції Буртовим М.О.  27 квітня 2024 року складені протоколи про адміністративні правопорушення:
- серії ЕПР1 № 100447, в якому вказані ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 (різкий запах алкоголю з порожнини рота,  нестійка хода, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці) та дії водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння; є вказівка на порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху  та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1);
- серії ВАД № 201047 за змістом якого 27 квітня 2024 року о 02.30 год. за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 43,  ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння у громадському місці, біля будинку 43 по вул. Вокзальна, виловлювався нецензурною лайкою на адресу громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП (ас. 64);
- серії ВАД № 098942 за змістом якого 27 квітня 2024 року о 02.30 год. в смт. Глеваха Фастівського району Київської області водій ОСОБА_1 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, не виконував неодноразове законне розпорядження працівника поліції припини адміністративне правопорушення дрібного хуліганства у формі нецензурної лайки та намагався залишити місце оформлення правопорушення, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП      (ас. 47).
            Окрім того, інспектором СРПП ВП № 3 Фастівського РУП старшим лейтенантом поліції Владимірцем В.В. у день досліджуваних подій складений протокол серії АА № 109064 про адміністративне затримання ОСОБА_1 за ст. 261 КУпАП, відповідно до змісту якого    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не доставлявся до службового приміщення,        27 квітня 2024 року о 02.30 год. у присутності понятих ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , затриманий у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, для припинення адміністративного правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також право та можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до закону України «Про безоплатну правову допомогу» Про місце перебування затриманого згідно з частиною другою статті 261 КУпАП повідомлено БПТЛ ОСОБА_11 ; від повідомлення родичів ОСОБА_1 відмовився. Особистий огляд та огляд речей не проводився. При особистому огляді тілесні ушкодження не виявлені.  Заяв та зауважень при затримані та огляді від ОСОБА_1 не надходило, як і не надходило скарг,  зауважень до дій посадових осіб органів поліції (ас. 52).
            Від підпису означених протоколів ОСОБА_1 відмовився.
 
Наведені докази, які суддею місцевого суду покладено в основу оскаржуваної постанови та повторно досліджені під час апеляційного розгляду,   є належними, допустимими та достовірними, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою.
 
            Доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі, про відсутність у матеріалах справи даних, що ОСОБА_1   керував транспортним засобом «DEO Lanos» номерний знак НОМЕР_3 , оскільки сам  ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що він перебував на передньому пасажирському сидінні (пережидав закінчення комендантської години), про що у спілкуванні з поліцейськими зазначав неодноразово, не заслуговують на увагу та спростовуються дослідженим відеозаписом, рапортом інспектора поліції Владимірця В.В. та поясненнями свідків, які викладені як письмово, так і зафіксовані на бодікамеру інспектора поліції. Означені свідки одноголосно стверджували, що бачили, як              27  квітня 2024 року о 02.30 год. рухався автомобіль «Део Ланос» державний номерний знак НОМЕР_3 , який ледь не скоїв ДТП, тобто, зіткнення з іншими транспортними засобами, які були припарковані у дворі. У той же час за вказаним автомобілем слідом приїхав наряд поліції. Свідки помітили, як водій «Део Ланоса» пересів на пасажирське сидіння. Після того, як підійшли працівники поліції до водія, водій стверджував, що не керував автомобілем, проте свідки чітко бачили, як водій пересів. Водій перебував в алкогольному сп`янінні, від проходження огляду на місці та у лікаря-нарколога відмовився.
            Такі пояснення свідків стороною захисту не спростовані, а доводи захисника у частині того, що пояснення свідків, які наявні в матеріалах справи, не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи в судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є непереконливими. При цьому апеляційний суд враховує, що судом першої інстанції вживались заходи для виклику свідків у судові засідання шляхом направлення судових повісток-повідомлень, проте примусовий привід свідків у судове засідання для надання ними пояснень у провадженні, що відбувається за правилами КУпАП, не передбачений. Окрім того, досліджувані відеозаписи відображають події, які відбувались 27 квітня 2024 року у нічний час, у тому числі зафіксовані й пояснення свідків. Також нормами КУпАП передбачені пояснення свідка, а не показання, у зв`язку з чим і будь-яких вимог про попередження свідка за ст. 384, 385 КК України при наданні останнім пояснень КУпАП не містить. 
Окрім того, суд у відповідності до приписів ст. 251 КУпАП оцінює докази у справі, у т.ч. й письмові пояснення свідків, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
            Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та  ОСОБА_3 повністю узгоджуються з даними відеозапису, наявним у матеріалах справи, щодо досліджуваних подій за участю ОСОБА_1 , та не йдуть у розріз з іншими доказами у справі, яким суд першої інстанції надав оцінку в оскаржуваному рішенні.
 
           Посилання сторони захисту на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП серії ВАД № 098942 від 27 квітня 2024 року не вказані прізвища працівників поліції, вимоги яких ОСОБА_1 , нібито, не виконував, сам протокол складений інспектором Буртовим М.О. , який не був присутній о 02:30 год. за адресою: Київська обл., Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 43, а, окрім того, не вказано, що вимога працівників поліції була наполегливою та неодноразово повтореною, на увагу не заслуговують з огляду на таке.
           
           Так, диспозиція  ст. 185 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з участю в охороні громадського порядку.
           Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.
           Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку. Склад даного адміністративного правопорушення є формальним і вважається закінченим з моменту вчинення.
            Суб`єкт адміністративного проступку загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).
            Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
            Кваліфікуючою ознакою цього правопорушення визначають спосіб його вчинення злісність непокори, що є відмовою від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського під час виконання ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, яка свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
            Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначений Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII. 
            Так, згідно ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
            Статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено основні обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
            Відповідно до пунктів 1, 3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
            Відповідно до ч. 2 ст. 62 цього Закону законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
 
            Як свідчать матеріали справи, законні вимоги працівників поліції до ОСОБА_1 полягали у припиненні вчинення останнім адміністративного правопорушення - дрібного хуліганства в формі нецензурної лайки та намагання ОСОБА_1 залишити місце оформлення правопорушення, що в кінцевому результаті призвело до застосування спеціальних засобів, а саме, кайданок та адміністративного затримання ОСОБА_1 .
 
            Зміст складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 098942 від 27 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП у повній мірі відповідає вимогам        ст. 256 КУпАП, та, окрім іншого, містить посаду, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, - старшого інспектора СРПП ВП № 3 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області майора поліції Буртового Миколи Олексійовича, який у цей день ніс службу спільно з інспектором Владимирівцем В.В., виклад суті адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , яке полягало у тому, 27 квітня 2024 року о 02.30 год. за адресою: Київська область,  Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 43, водій ОСОБА_1 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідала обстановці) не виконував законне розпорядження (вимогу) працівника поліції припинити адміністративне правопорушення дрібного хуліганства в формі нецензурної лайки та намагався залишити місце оформлення правопорушення; є вказівка на порушення ОСОБА_1 ст. 185 КУпАП, з огляду на що доводи захисника в апеляційній скарзі про протилежне є безпідставними та не заслуговують на увагу.
 
           Що стосується доводів захисника про безпідставне визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, з посиланням на те, що матеріали справи не містять доказів висловлювання ОСОБА_1 нецензурної лайки на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також перебування 27 квітня 2024 року ОСОБА_1 та громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у громадському місці та порушення громадського порядку і спокою громадян, то ці доводи суд апеляційної інстанції до уваги не приймає та вважає зазначити наступне.
 
Так, статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
У сенсі положень ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок. Поняття «дрібне хуліганство» - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе приставання до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, якщо вони за своїм характером не тягнуть застосування заходів кримінального покарання. Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу - особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).
Нецензурна лайка - це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності і незалежно від того, у зв`язку з якими обставинами особа висловлює своє роздратування у формі нецензурної лайки, вона скоює проступок, за який підлягає відповідальності в адміністративному порядку. Словесне хуліганство не загрожує життю та здоров`ю людей, проте використання нецензурних слів виявляє, перш за все, грубе, образливе ставлення до оточуючих. Воно, знижує рівень людського спілкування та завдає моральної шкоди духовному стану суспільства, ображає людську гідність.
Образливе чіпляння до громадян - це докучлива поведінка, пов`язана з діями щодо ображання, які зневажають честь і гідність людини та утискають чию-небудь волю, причому у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративний зрив головного убору, навмисне загороджування виходу або проходу, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, утримання дівчини з непристойною пропозицією та інші подібні дії. Для всіх подібних випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточуючих, прагнення нав`язати свою волю, а точніше - свавілля.
Під іншими подібними діями, що порушують громадський порядок і спокій громадян, необхідно розуміти: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я телефоном; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у невідведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не потягло тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.
При цьому, визначальним критерієм для усіх цих випадків є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення правопорушника нав`язати свою волю, а точніше свавілля.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
При цьому, правопорушник усвідомлює, що його дії протиправні, він передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
 
           Дослідженими матеріалами справи та відеозаписом досліджуваних подій беззаперечно встановлено, що 27 квітня 2024 року о 02.30 год. за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 43, ОСОБА_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння у громадському місці, біля будинку 43 по вул. Вокзальна, виловлювався нецензурною лайкою на адресу громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, і доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі, в частині відсутності в діях   ОСОБА_1 складу означеного адміністративного правопорушення, їх не спростовують.
 
            Посилання захисника на порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки при його затриманні працівниками поліції 27 квітня 2024 року будь-який Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги не повідомлявся, є неприйнятними, оскільки у протоколі про адміністративне затримання від 27 квітня 2024 року серії АА № 109064 зазначено, що про місце перебування затриманого згідно частини другої статті 261 КУпАП о 03.00 год. цього дня повідомлено БПТП, ОСОБА_10 . 
            Згідно цього ж протоколу ОСОБА_1 відмовився від повідомлення родичів.
            ОСОБА_1 , який не доставлявся до будь-якого органу поліції, звільнений 27 квітня 2024 року о 04.00 год.
            Від будь-яких підписів у означеному протоколі ОСОБА_1 відмовився (ас. 52).
            Слід зауважити, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» особи, до яких застосовано адміністративне затримання, мають право на правничі послуги, що полягають у: здійсненні представництва їх інтересів в судах, інших державних органах (зокрема, органах внутрішніх справ), органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складенні документів процесуального характеру.
            На переконання апеляційного суду, є непереконливими доводи захисника в частині порушення судом першої інстанції положень ч. 2 ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , будучи обізнаний про час, день та місце розгляду провадження, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань про поважність свого неприбуття до суду не направляв, а, окрім того, його інтереси у суді першої інстанції були представлені адвокатом Тарановим С.І., а тому права ОСОБА_1 на справедливий суд порушені не були. Також судом апеляційної інстанції враховано, що і під час апеляційного розгляду ні ОСОБА_1 , ні його захисник, з огляду на те, що розгляд справи неодноразово відкладався, у т.ч. і за клопотанням сторони захисту, в судове засідання не з`явились.
 
                Таким чином, за результатами апеляційного розгляду слід дійти висновку, що обставини справи стосовно ОСОБА_1 суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 173, ст. 185 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції, доведена повністю.
 
            З урахуванням того, що з часу вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 КУпАП, станом на час розгляду справи в суді першої інстанції пройшло більше ніж три місяці, місцевий  суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 38 КУпАП та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП обґрунтовано закрив провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173, ст. 185 КУпАП.
 
Таким чином, висновки судді місцевого суду у постанові від 3 вересня 2024 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 173, ст.185 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому підстави для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130,            ст.ст. 173, 185 КУпАП, як про це просить апелянт, відсутні.
 
Адміністративне стягнення наОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. 33  КУпАП. 
 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Таранова С.І. не підлягає до задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И Л А:
                Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 3 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст.ст. 173, 185 КУпАП - залишити без змін, а  апеляційну скаргу захисника Таранова Станіслава Ігоровича - без задоволення.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

            Суддя  
Київського апеляційного суду                                                        М.А.Васильєва