КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №758/8639/24                                    Головуючий у 1 інстанції: Якимець О.І.
Провадження №22-ц/824/15418/2024           Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
18 грудня 2024 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                              Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіка зустрічі з дитиною, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної державної адміністрації,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіка зустрічі з дитиною, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної державної адміністрації.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж п`ять днів з дня отримання ухвали.
Суд першої інстанції вказав, що позивачу необхідно доплатити 1211 грн. 20 коп. судового збору.
Згідно з довідкою про доставку електронного листа вказана ухвала доставлена на електронну скриньку зазначену представником в інтересах позивача у позовній заяві 16 липня 2024 року, однак у визначений термін недоліки не було усунуто.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 31 липня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Подільського районного суду від 22 липня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 15.07.2024, адвокатом Тарасюком С.М. було направлено заяву про виправлення недоліків позовної заяви від 18.07.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 0100114664370 з відміткою про вручення 22.07.2024, дата подання 18.07.2024; описом вкладення у поштове відправлення з відміткою від 18.07.2024; фіскальним чеком 0100114664370 про сплату поштових послуг від 18.07.2024. Виходячи з наведеного, заява про виправлення недоліків була подана представником скаржника у встановлені судом строки.
Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.
 
За правилом п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.
Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п.п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.
За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року; "Беллет проти Франції" від 04 грудня 1995 року).
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, встановивши, що заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, 15 липня 2024 року постановив ухвалу про залишення заяви без руху та надав заявнику строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху.
Колегією суддів встановлено, що копія ухвали Подільського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року про залишення без руху заяви ОСОБА_1 направлялась для виконання на електронну скриньку зазначену представником в інтересах позивача у позовній заяві 16 липня 2024 року, що підтверджується довідкою у матеріалах справи.
Згідно з долученими до апеляційної скарги копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 0100114664370 з відміткою про вручення 22.07.2024, дата подання 18.07.2024; описом вкладення у поштове відправлення з відміткою від 18.07.2024; фіскальним чеком 0100114664370 про сплату поштових послуг від 18.07.2024.
Разом з тим, за даними трекінгу поштового відправлення та фіскального чеку накладної №0100114664370 заяву про усунення недоліків позову здано на пошту 18 липня 2024 року  що відповідно до положень ч. 6 ст. 124 ЦПК України свідчить про своєчасне виконання адвокатом Тарасюком С.М. - представником ОСОБА_1 вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Таким чином, у суду були відсутні правові підстави для залишення без розгляду позову ОСОБА_1 у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви у строк встановлений судом, на підставі ч. 13 статті 187 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, оскільки висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду є таким, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

 
 
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 липня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Суддя                                                                                                  Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                                   Є.П. Євграфова
 
Т.О. Писана