ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" жовтня 2024 р. м.Київ          Справа№ 920/25/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Станіка С.Р.
суддів:            Яковлєва М.Л. 
          Гончарова С.А. 
 
за участю секретаря судового засідання Зінченко А.С.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 02.10.2024:
від позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом:    Сухая М.В.;
від відповідача за первісним позовом/позивача за первісним позовом:   не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"
на рішення                     Господарського суду Сумської області
від                                                 20.02.2024 (повний текст складено та підписано 28.02.2024)                                         
у справі                                 № 920/25/21  (суддя Яковенко В.В.)
за первісним позовом:           Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" 
до відповідача:                                  Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-
                                                                                       виробниче об`єднання" 
про                                                                           стягнення 237741258,34 грн,
за зустрічним позовом:       Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-   
                                                                                      виробниче 
                                                                                      об`єднання" 
до відповідача:                                Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" 
про                                                                             визнання припиненою застави за договором застави та
                                                                                            визнання     відсутнім права на звернення стягнення на предмет 
                                                                                     забезпечувального обтяження за договором застави,-        
      
                                                                                                                        ВСТАНОВИВ: 

Короткий зміст позовних вимог за первісним позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" 
Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро"  звернулось до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", в якій просить суд, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №081010-КЛВ від 08.10.2010 в розмірі 237741258,34 грн, що є частиною заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17605286,90 дол. США, еквівалент в гривні становить 497782444,98 грн, звернути стягнення на майно (товари в обігу), що належить на праві власності відповідачу та є предметом застави за договором застави № 081010-З від 08.10.2010 та акту перевірки від 21.05.2020 наявності готової продукції на складі незавершеного виробництва переданого в заставу АТ "Банк Кредит Дніпро", а саме: готова продукція: Насос 2ВВ-500-30 (Стенд для випробувань) в кількості 1 шт., який знаходиться за адресою м. Суми, проспект Курський, 48; незавершене виробництво, а саме: 1. Блок компресора (ЗКЗ 10133201001), 2. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131001001), 3. Компресорна установка 2ГМ10А-2,7/21-151     (ЗКЗ     12135001001),   4.     Блок компресора   (ЗКЗ     10133201002),     5. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002001), 6. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002003), 7. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002002), 8. Турбоблок (ЗКЗ 10325101001), 9. Блок компресора (ЗКЗ 10133401001), 10. Блок компресора (ЗКЗ 10133401002), 11. Поршнева компресорна установка 4ГМ10 (ЗКЗ 12205001001), 12. Компресорна установка 4ГМ10-54/10-20С (ЗКЗ 12123001001), які знаходяться за адресами м. Суми, проспект Курський, 30, вул. Горького 58, вул. Комарова, 2-А, проспект Курський, 48, та/або іншу готову продукцію та незавершене виробництво (обладнання та комплектуючі), що належить на праві власності відповідачу, та будуть виявлені (описані) в межах виконавчого провадження за наступними адресами: Україна, м. Суми, пр-кт Курський, 30, вул. Горького, 58, вул. Комарова, 2, пр-кт Курський, 43, пр-кт Курський, 48, в межах вартості предмету застави, що становить 237741258,34 грн.; встановити спосіб реалізації майна, на яке буде звернено стягнення, шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору   в сумі 735700,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за первісним позовом порушив умови кредитного договору укладеного між сторонами не повернувши кредитні кошти у передбачений договором термін.
Відповідно до доданого позивачем за первісним позовом до позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог прострочена заборгованість відповідача за первісним позовом перед позивачем за кредитним договором станом на 15.07.2020 становила 17 605 286,90 доларів США.

Короткий зміст заперечень Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" проти первісного   позову
Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" заперечувало проти первісного позову та, зокрема, зазначало, про  застосування строку позовної давності до вимог позивача також було висловлено прохання відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Короткий зміст позовних вимог за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"
Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" у  зустрічній позовній заяві просило визнати припиненою заставу за договором застави № 081010-З від 08.10.2010, укладеного між АТ "Сумське НВО" та АТ "Банк Кредит Дніпро"; визнати відсутнім право АТ "Банк Кредит Дніпро" на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження за договором застави № 081010-З від 08.10.2010, укладеного між АТ "Сумське НВО" та АТ "Банк Кредит Дніпро".
Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок задоволення відповідачем (банком) своїх вимог до позивача за зустрічним позовом шляхом позасудового врегулювання способу звернення стягнення на предмет іпотеки та набуття у власність нерухомого майна АТ «Сумське НВО» та ТОВ «СМНВО», підставою для реєстрації права власності на яке стало застереження про задоволення вимог іпотекодержателя викладені в іпотечному договорі, на підставі ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.
Крім того, 25.03.2021 представник позивача за зустрічним позовом подав до суду першої інстанції заяву про зміну підстав зустрічного позову, в якій просить суд визнати припиненою заставу за договором  застави № 081010-З від 08.10.2010, укладеного між сторонами; визнати відсутнім право АТ "Банк Кредит Дніпро" на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження за договором застави № 081010-З від 08.10.2010, укладеного між сторонами.

Короткий зміст заперечень Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"     проти зустрічного   позову
Відповідач, заперечуючи проти зустрічного позову, зазначав, що в результаті набуття права власності на предмети іпотеки іпотекодержатель АТ «Банк Кредит Дніпро», відбулося часткове погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором в сумі 3107279,32 дол. США (еквівалент 87191765,00 грн по курсу НБУ за 02.02.2021 - дата переходу права власності) і станом на 12.03.2021 заборгованість по кредитному договору складає 26330808,66 дол. США та 109311667,26 грн, у зв`язку із чим, посилаючись на положення ч. 5 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», вказав, що внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки або застави шляхом визнання за кредитором права власності на нього, кредитор не втрачає права вимоги до боржника щодо одержання задоволення порушеного основного зобов`язання. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі.     

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення 
Рішенням Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20.03.2024) позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження задоволено повністю, а саме:
- у рахунок часткового погашення заборгованості Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" перед Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро"  за кредитним договором №081010-КЛВ від 08.10.2010 в розмірі 237741258,34 грн (двісті тридцять сім мільйонів сімсот сорок одна тисяча двісті п`ятдесят вісім гривень 34 копійки), що є частиною заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17605286,90 доларів США, еквівалент в гривні становить 497782444,98 грн за офіційним курсом НБУ на 31.12.2020 - 1 долар США коштує 28,2746 грн, звернути стягнення на майно (товари в обігу), що належить на праві власності Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"  та є предметом застави за договором застави № 081010-З від 08.10.2010 (з усіма змінами та доповненнями) та акта перевірки від 21.05.2020 наявності готової продукції на складі, незавершеного виробництва переданого в заставу АТ "Банк Кредит Дніпро", а саме: готова продукція: Насос 2ВВ-500-30 (Стенд для випробувань) в кількості 1 шт., який знаходиться за адресою: м. Суми, проспект Курський, 48; незавершене виробництво, а саме: 
1. Блок компресора (ЗКЗ 10133201001);
2. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131001001);
3. Компресорна установка 2ГМ10А-2,7/21-151     (ЗКЗ 12135001001);
4. Блок компресора (ЗКЗ  10133201002) ;       
5. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002001) ;
6. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002003) ; 
7. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002002) ; 
8. Турбоблок (ЗКЗ 10325101001) ; 
9. Блок компресора (ЗКЗ 10133401001) ; 
10. Блок компресора (ЗКЗ 10133401002) ; 
11. Поршнева компресорна установка 4ГМ10 (ЗКЗ 12205001001) ; 
12. Компресорна установка 4ГМ10-54/10-20С (ЗКЗ 12123001001), які знаходяться за адресами м. Суми, проспект Курський, 30, вул. Горького 58, вул. Комарова, 2-А, проспект Курський, 48, та/або іншу готову продукцію та незавершене виробництво (обладнання та комплектуючі), що належить на праві власності Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", та будуть виявлені (описані) в межах виконавчого провадження за наступними адресами: Україна, м. Суми, пр-кт Курський, 30, вул. Горького, 58, вул. Комарова, 2, пр-кт Курський, 43, пр-кт Курський, 48, в межах вартості предмету застави, що становить 237741258,34 грн.; 
- встановлено спосіб реалізації майна, на яке буде звернено стягнення, шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження;
- присуджено до стягнення  з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та      на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" 735700 грн 00 коп. (сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот гривень) судового збору;
- у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову мотивовано тим, що: 
- в зв`язку з несплатою заборгованості за кредитним договором, що складається з: 17605286,90 доларів США заборгованості за простроченим кредитом; 9939394394,57 доларів США заборгованості за простроченими процентами; 96253097,60 грн заборгованості за простроченою комісією; 2072688,95 доларів США пені за несвоєчасне погашення відсотків; 21573314,14 грн пені за несвоєчасне погашення комісії; 1517138,46 доларів США 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 561863,49 доларів США 3% річних за несвоєчасну сплату комісії; 6016157,44 грн 3% річних за несвоєчасну сплату комісії; 13759037,30 грн інфляційні втрати за простроченою комісією. 
У задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" про визнання припиненою заставу з договором застави №081010-З від 08.1.2010, укладеного між Акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"  та Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" - відмовлено повністю, з посиланням на те, що проведене банком у лютому 2021 року позасудове задоволення вимог іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності на нерухоме майно не припинило зобов`язання АТ «Сумське НВО» за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2010.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"  на рішення  узагальнення її доводів в частині  первісного позову
Не погоджуючись з ухваленим рішенням в частині задоволення вимог за первісним позовом, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (24.04.2024 через підсистему «Електронний суд») звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги скаржник посилався на те, що місцевий господарський суд не надав оцінки доводам щодо неможливості передання в заставу товарів, унікальних товарів незавершеного виробництва, що унеможливлює заміну товару на аналогічний у разі реалізації предмета застави (ст. 41 Закону України «Про заставу»), не надано оцінки обставинам припинення застави на товари в обороті, у зв' язку з їх передачею у власність іншим особам та відсутності таких товарів у власності відповідача (ст. 42 Закону України «Про заставу»). 
Крім того, скаржник зазначав, що Господарський суд Сумської області не врахував доводів відповідача, щодо неможливості звернути стягнення на майно відповідача, яке не є предметом застави (ст. 7 Закону України «Про заставу»). 
Враховуючи порушення норм процесуального права ст. 236 Господарського процесуального кодексу України та прошення судом першої інстанції норм с. 70, 40, 41 Закону України «Про заставу» скаржник просив скасувати рішення в частині задоволення первісного позову про звернення стягнення на майно (товари в обігу), що належить на праві власності Акціонерному товариству "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (та є предметом застави за договором застави № 081010-З від 08.10.2010 (з усіма змінами та доповненнями) та акту перевірки від 21.05.2020 наявності готової продукції на складі, незавершеного виробництва переданого в заставу АТ "Банк Кредит Дніпро", в частині вартості предмету застави, яка становить 500 000,00 грн.;
- ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову в частині звернення стягнення на майно (товари в обігу), що належить на праві власності Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та є предметом застави за договором застави № 081010-З від 08.10.2010 (з усіма змінами та доповненнями) та акту перевірки від 21.05.2020 наявності готової продукції на складі, незавершеного виробництва переданого в заставу АТ "Банк Кредит Дніпро", в частині вартості предмету застави, яка становить 500 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"  на рішення  узагальнення її доводів в частині  зустрічного позову
Не погоджуючись з ухваленим рішенням в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (24.04.2024 через підсистему «Електронний суд») звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»  в частині зустрічного позову мотивована тим, що 17.11.2021 відповідач надав суду докази на підтвердження відсутності в його власності товарів зазначених в додатках №1,2 Договору застави. Так унікальні товари перестали бути предметом застави з моменту їх передачі відповідачем до набувача. В той же час, набуті відповідачем товари, не стали предметом застави, оскільки не можливо було замінити передані набувачу унікальні товари аналогічними.

Короткий зміст   відзиву на апеляційні скарги Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»  на рішення в частинах первісного та зустрічного позовів  
13.06.2024 через підсистему «Електронний суд» від Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" надійшов відзив на апеляційні скарги, який прийнято судом до розгляду у відповідності до приписів ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України,   і в якому Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а   рішення суду першої інстанції в оскаржуваних скаржником частинах - без змін як таке, що ухвалено   з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро", заперечуючи проти доводів апеляційних скарг на рішення, посилався   на те, що: 
- суд першої інстанції в оскаржуваному рішення надав належну оцінку доводам апелянта та поданим доказам; 
- надаючи правову оцінку доводам та аргументам АТ «СМНВО», суд першої інстанції вірно зазначив, що вони зводяться до аналізу спірних правовідносин у контексті правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 17.04.2019 у справі №204/7148/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 757/31271/15-ц, від 27.02.2019 у справах №643/18466/15-ц та 263/3809/17, від 03.07.2019 у справі № 646/7699/13-ц, від 20.11.2019 у справі № 295/795/19 щодо застосування статті 36 Закону України «Про іпотеку» про те, що положеннями вказаної статті передбачено таку підставу припинення зобов`язання, як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» є недійсними; 
- також позивач за первісним позовом посилався на те, що судом першої інстанції вірно застосовано норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про іпотеку», які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, передбачали можливість забезпечення виконання зобов`язання шляхом передачі в іпотеку декількома іпотекодавцями  декількох об`єктів нерухомого майна і кредитор мав право на задоволення своїх вимог за рахунок будь-якого з об`єктів або їх усіх, якщо їхня сукупна вартість була необхідною для погашення заборгованості іпотекодавця в повному обсязі; 
- суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що їхнє обмежене тлумачення у вигляді припинення основного зобов`язання внаслідок звернення стягнення на один із предметів забезпечення за наявності інших забезпечень та, при цьому, неповному задоволенні вимог кредитора є несумісним з призначенням інституту забезпечення виконання зобов`язань, його правовою природою і сутністю та суперечить принципам розумності, пропорційності і рівності сторін, адже фактично позбавляє юридичного сенсу законодавчі приписи, якими передбачено право кредитора забезпечити виконання основного зобов`язання за рахунок кількох предметів іпотеки та інших способів забезпечення зобов`язання відповідно до умов кредитних договорів у разі, якщо можливість реалізації таких способів забезпечення не вичерпана.
Отже враховуючи викладене, позивач за первісним позовом вважає прийняте рішення судом першої інстанції правомірним та обгрунтованим у зв?язку із чим просить апеляційні скарги Акціонерного товариства Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»  на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 в частині первісного та зустрічного позовів залишити без задоволення, рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2024, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/25/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1     розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 25.04.2024, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/25/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1             розділу Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21.
02.05.2024 через підсистему «Електронний суд» від Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» надійшло заперечення на відкриття апеляційного провадження у справі № 920/25/21, в якому останній просив суд:
- визнати неповажними причини пропуску Акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" строку на апеляційне оскарження а рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі №920/25/21;
- відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі №920/25/21 у зв`язку з пропуском процесуального строку на апеляційне провадження.
Заперечення Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на відкриття апеляційного провадження у справі № 920/25/21 обгрунтоване тим, що підстави наведені представником Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» для поновлення процесуального строку при подачі апеляційних скарг на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі №920/25/21 не являють поважними. Оскільки представник скаржника у повторних скаргах підтверджує отримання ухвал суду апеляційної інстанції від 01.04.2024 через електронний кабінет саме 01.04.2024.
07.05.2024 до Північного господарського суду з суду першої інстанції надійшли матеріали справи № 920/25/21.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 апеляційну скаргу (вх. № 09.1-04.5/3113/24) Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 залишено без руху. Протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, скаржнику надано право усунути недоліки, подавши до Північного апеляційного господарського суду: 
- заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин пропуску цього строку, за наявності таких, підтверджених належними доказами.
28.05.2024 через підсистему «Електронний суд» від скаржника надійшла заява   про усунення недоліків апеляційної скарги у справі № 920/25/21, в якому останній виклав клопотання   про причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 та просив суд:
- визнати причини пропуску Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробничого об`єднання" строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 року у справі № 920/25/21 - поважними;
- відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 апеляційну скаргу (вх. № 09.1-04.5/3115/24) Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 залишено без руху. Протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, скаржнику надано право усунути недоліки, подавши до Північного апеляційного господарського суду: 
- заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин пропуску цього строку, за наявності таких, підтверджених належними доказами.
28.05.2024 через підсистему «Електронний суд» від скаржника надійшла заява   про усунення недоліків апеляційної скарги у справі № 920/25/21, в якому останній виклав клопотання   про причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 та просив суд:
- визнати причини пропуску Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 року у справі № 920/25/21 - поважними;
- відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 поновлено Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 в частині зустрічного позову. Відкрито апеляційне провадження у справі № 920/25/21 за апеляційною скаргою (вх. № 09.1-04.5/3113/24) Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 в частині зустрічного позову. Судове засідання призначене  13.06.2024 року о 11 год. 00 хв. у приміщенні Північного апеляційного господарського суду (м. Київ, вул. Шолуденка, 1А, зал судових засідань № 16).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 поновлено Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 в частині первісного позову. Відкрито апеляційне провадження у справі № 920/25/21 за апеляційною скаргою (вх. № 09.1-04.5/3115/24) Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 в частині первісного позову. Об`єднано апеляційну скаргу (вх. № 09.1-04.5/3113/24) Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 в частині зустрічного позову та апеляційну скаргу (вх. № 09.1-04.5/3115/24) Акціонерного товариства ««Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 в частині первісного позову, в одне апеляційне провадження.
06.06.2024 через підсистему «Електронний суд» від  Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» надійшла заява про відкликання повноважень представника Дюжева І.О.
У зв`язку з перебуванням з 10.06.2024 по 28.06.2024 включно у відпустці судді Тищенко О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити розгляд справи у визначеному складі - неможливо.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 11.06.2024, справу №920/25/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2024 прийнято справу №920/25/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л. Розгляд справи №920/25/21 за апеляційними скаргами   Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»  на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21,   вирішено розглядати  в раніше призначеному   судовому засіданні 13.06.2024 об 11 год 30 хв         в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка,1 літера А в залі судових засідань № 16.
13.06.2024 через підсистему «Електронний суд» від  Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з урахуванням строку для подання відзиву та відповіді на відзив строк яких спливає 23.06.2024, при цьому судове засідання призначено на 13.06.2024.
13.06.2024 через підсистему «Електронний суд» від  Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» надійшов відзив на апеляційні скарги Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», в якому заявник просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Господарського суду Сумської області без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від  13.06.2024 клопотання Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"   про відкладення судового засідання у справі №920/25/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024     - задоволено. Відкладено розгляд справи №920/25/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 на 11.07.2024 об 10 год. 15   хв.
В свою чергу, суддя Шаптала Є.Ю., який входить до складу колегії суддів, але не є суддею-доповідачем, з 06.07.2024 по 11.07.2024 включно, перебував у відрядженні, у зв`язку з чим призначене судове засідання не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від  12.07.2024 розгляд справи №920/25/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 призначено         на 26.09.2024   10 год. 10 хв. Судове засідання відбудеться за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1 літера А, зал судових засідань № 16 (2й поверх).
У зв`язку з оголошенням сигналу «повітряної тривоги» в місті Києві, судове засідання у справі №920/25/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024, не відбулось, з метою збереження життя, здоров`я та забезпечення безпеки відвідувачів, суддів, працівників апарату суду.
У зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя про звільнення у відставку судді Шаптали Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити розгляд справи у визначеному складі - неможливо.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.09.2024, справу №920/25/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від  17.09.2024  прийнято справу №920/25/21 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024, до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А. Вирішено розгляд апеляційних скарг   Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" здійснити в раніше призначеному         судовому засіданні         26.09.2024 о 10 год 10 хв в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка,1 літера А в залі судових засідань № 16.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від  26.09.2024 призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі №920/25/21. Судове засідання призначено 02.10.2024 о 10 год 20 год в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка,1 літера А в залі судових засідань №16.
Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.
Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, в умовах запровадженого воєнного стану.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
В судове засідання 02.10.2024 з`явився представник Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро»  (позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом), а відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом  (скаржник) - Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" своїх представників до суду не направив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а саме: шляхом направлення ухвал Північного апеляційного господарського суду до електронних кабінетів користувачів ЄСІТС.
У відповідності до вимог ч. 5   статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що  учасників справи, про розгляд справи повідомлено належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась,  у зв`язку з чим неявка  представників скаржника не є перешкодою для розгляду справи. 
Представник Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» в судовому засіданні 02.10.2024 просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційні скарги без задоволення, з огляду на відповідність ухваленого рішення нормам матеріального та процесуального права.
                     
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції,     08.10.2010 між Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (Банк, позивач за первісним позовом) та Відкритим акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (позивальник, відповідач за первісним позовом) укладено кредитний договір № 081010-КЛВ.
27.06.2012 між сторонами до кредитного договору укладено договір № 270612 про зміну кредитного договору, в якому викладена нова редакція кредитного договору.
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору (з урахуванням змін внесених договором №310816 від 31.08.2016 про зміну кредитного договору), Банк на умовах цього договору відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію в доларах США з лімітом кредитування у сумі 17605286,90 доларів США.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути грошові кошти, отримані в межах кредитної лінії, не пізніше 30 серпня 2017 року та сплатити проценти за користування грошовими коштами, на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п. 1.4 кредитного договору (з урахуванням змін внесених договором № 310816 від 31.08.2016 про зміну кредитного договору) процентна ставка за користування кредитом з 01.05.2015 встановлюється в розмірі 11.5% річних, а з 31.08.2016 в розмірі 10% річних.
Сторони домовились, що з 01.05.2015 у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником, встановлюється в розмірі 16,5% процентів річних за користування кредитними ресурсами до кінця дії договору, що надані в доларах США.
Сума заборгованості за кредитом, що не сплачена позичальником у визначений цим договором термін, наступного робочого дня вважається простроченою.
На підставі п. 5.1 кредитного договору (з урахуванням змін внесених договором № 270612 від 27.06.2012 про зміну кредитного договору), цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до закінчення строку, зазначеного в п. 1.1 цього договору, а в невиконаній частині - до повного виконання зобов`язання сторонами за цим договором.
У відповідності до п. 5.2 (з урахуванням змін внесених договором № 270612 від 27.06.2012 про зміну кредитного договору), закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії цього договору.
Згідно з п. 6.1 кредитного договору (з урахуванням змін внесених договором №270612 від 27.06.2012 про зміну кредитного договору), за несвоєчасне погашення одержаного кредиту, а також процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку за кожен день прострочення пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам. Пеня сплачується у гривнях за курсом Національного банку України на день сплати пені. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами згідно з умовами цього договору.
08.10.2010 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (заставодержатель) та ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» (заставодавець) укладено договір застави № 081010-З, відповідно до умов якого договір забезпечує кожну та всі вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, а також договорів про внесення змін та доповнень, що можуть бути укладені до нього в майбутньому. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язаний повернути банку кредитні кошти в сумі 17605286,90 доларів США до 30.08.2017 зі сплатою процентів за фактичний час користування кредитом (з урахуванням змін, внесених договором № 310816 від 31.08.2016 про зміну договору застави).
27.06.2012 до договору застави було укладено договір № 270612 про зміну договору застави, в якій викладена нова редакція договору застави.
Згідно з п. 1.3 договору застави (з урахуванням змін внесених договором № 010413 від 01.04.2013 про зміну договору застави), в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором заставодавець надає в заставу товари в обороті (готова продукція, незавершене виробництво); перелік товарів в обороті наведений в додатку № 1 та додатку № 2 до договору застави.
Предмет застави належить заставодавцю на праві власності та обліковується на балансі заставодавця згідно виписки з балансу та складської довідки станом на 01.04.2013.
Указаний товар передається в заставу разом з усіма його складовими частинами. Предмет застави знаходиться за адресою: м. Суми, просп. Курський, 30, вул. Горького, 58, вул. Комарова, 2, просп. Курський, 43.
За домовленістю сторін вартість предмета застави на дату підписання цього договору становить 237741258,34 грн.
Заставодавець зобов`язаний у разі відчуження товарів в обігу, відновити протягом 3 робочих днів його залишок у кількості, що вказана в п. 1.3 цього договору, а у випадку відсутності в достатній кількості залишків замінити його товаром, погодженим з заставодержателем (п. 2.3.4 в редакції договору № 270612 від 27.06.2012 про зміну договору застави).
Заставодавець зобов`язаний у випадку пошкодження, знищення, псування або втрати у будь-який спосіб предмету застави або його частини, не пізніше наступного робочого дня, повідомити про це Банк і у термін не пізніше 20 днів надати аналогічну за вартістю та якістю заміну Предмету застави (п. 2.3.5. в редакції договору № 270612 від 27.06.2012 про зміну договору застави).
Заставодавець має право відчужувати предмет застави згідно з чинним законодавства України та договором застави, та не допустити зменшення вартості замінених товарів, зменшення вартості замінених товарів допускається тільки за згодою Банку (п. 2.4.3 в редакції договору № 270612 від 27.06.2012 про зміну договору застави).
На підставі п. 3.2 (в редакції договору № 270612 від 27.06.2012 про зміну договору застави), звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором банку в судовому чи позасудовому порядку.
При реалізації предмета застави відповідно до цього договору для обчислення суми в іноземній валюті, необхідний для задоволення вимог заставодержателя, застосовується курс, який встановлений на міжбанківському валютному ринку України або міжнародних валютних ринках для іноземної валюти за кредитним договором по відношенню до гривні, на день реалізації.
Відомості про заставу були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та зареєстровані за № 1595431 від 25.11.2015, а саме:
- об`єкт обтяження: товар в обігу, а саме: готова продукція та незавершене виробництво (обладнання та комплектуючі) перелік яких викладено в Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору застави № 081010-З від 08.10.2010;
- предмет застави знаходиться за адресою: м. Суми, пр-кт Курський 30, вул. Горького, 58, вул. Комарова, 2, пр-кт Курський, 43;
- за домовленістю сторін вартість предмету застави становить 237741258,34 грн;
- обтяжувач: ПАТ «Банк Кредит Дніпро», код 14352406;
- підстава обтяження: договір застави, 081010-З, 08.10.2010;
- боржник: ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе, код 05747991;
- розмір основного зобов`язання (після змін): 17605286,90 доларів США.
Згідно з п. 2 договору № 310816 від 31.08.2016 про зміну договору застави, Додаток № 1 та Додаток № 2 викладені в наступній редакції, зокрема, в додатку № 1 відображена готова продукція, а саме: три турбоблоки, загальною вартістю 45786522,72 грн; в додатку № 2 відображено незавершене виробництво, а саме: 1 Блок компресора (ЗКЗ 10133101001). 2. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131001001). 3. Теплообмінник «Газ-Газ» ТО-1 (ЗКЗ10286006001). 4. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002001). 5 Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002003). 6. Блок компресора (ЗКЗ 10133201001). 7. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002002). 8. Агрегат електронасос ний АКсВА 2200-220-2 (ЗКЗ 22011002001). 9. Сепаратор низькотемпературний СЗА1-СЗВ1 (ЗКЗ 10286001001). 10. Блок компресора (ЗКЗ 10133301001). 11. Блок компресора (ЗКЗ 10296401005), загальною вартістю 196321564,96 грн.
З акту перевірки від 21.05.2020 наявності готової продукції на складі, незавершеного виробництва переданого в заставу АТ «Банк Кредит Дніпро», який підписаний представниками сторін та скріплений печаткою відповідача, вбачається, що в наявності є готова продукція: Насос 2ВВ-500-30 (Стенд для випробувань) в кількості 1 шт., вартістю 373952,83 грн, який знаходиться за адресою: м. Суми, проспект Курський, 48; незавершене виробництво: 1. Блок компресора (ЗКЗ 10133201001), 2. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131001001), 3. Компресорна установка 2ГМ10А-2,7/21-151 (ЗКЗ 12135001001), 4 Блок компресора (ЗКЗ 10133201002), 5. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002001), 6. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002003), 7. Електропровідний компресорний агрегат 4 (ЗКЗ 12131002002), 8. Турбоблок (ЗКЗ 10325101001), 9. Блок компресора (ЗКЗ 10133401001), 10. Блок компресора (ЗКЗ 10133401002), 11. Поршнева компресорна установка 4ГМ10 (ЗКЗ 12205001001), 12. Компресорна установка 4ГМ10-54/10-20С (ЗКЗ 12123001001), яке знаходиться за адресами: м. Суми, проспект Курський, 30, вул. Горького, 58, вул. Комарова, 2-А, проспект Курський, 48, загальною вартістю 245718915,30 грн.
В акті також зазначено, що наявність готової продукції і незавершеного виробництва виконані по виписці з балансу станом на 01.02.2020.
Як стверджував позивач за первісним позовом, Банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором у повному обсязі та надав АТ «Сумське НВО» кредит в розмірі 17605286,90 доларів США. Однак   відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором та у строк, який передбачений кредитним договором, не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, кредитні кошти в розмірі 17605286,90 доларів США не повернув, допустив прострочення по процентам та комісіям.
Позивач за первісним позовом зазначав, що у провадженні Господарського суду Сумської області знаходиться справа № 920/857/20 за позовом АТ «Банк Кредит Дніпро» до АТ «Сумське НВО» та ТОВ «СМНВО» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2020 у сумі 19311535,30 доларів США та 43794094,96 грн. 
08.12.2020 від представника першого відповідача (позивача за зустрічним позовом) - Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до суду надійшла заява   про відмову від зустрічного позову, в якій останній зазначав, що заявою перший відповідач повідомляв, що відмовляється від позовних вимог за зустрічним позовом по справі № 920/857/20 в частині вимог про визнання відсутнім права АТ «Банк Кредит Дніпро» на стягнення з АТ «Сумське НВО» заборгованості за кредитом, яка виникла за умовами договорів №310816 від 31.08.2016 та №310816/1 від 31.08.2016 про зміну кредитного договору №081010-КЛВ від 08.10.2010, укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «Банк Кредит Дніпро».
Ухвалою від 09.12.2020 у справі № 920/857/20 суд постановив прийняти відмову представника позивача за зустрічним позовом - Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від частини зустрічних позовних вимог; закрити провадження у справі №         920/857/20 в частині зустрічних позовних вимог   Акціонерного товариства «Сумське НВО» щодо визнання відсутнім права АТ «Банк Кредит Дніпро» на стягнення з АТ «Сумське НВО» заборгованості за кредитом, яка виникла за умовами договорів №310816 від 31.08.2016 та №310816/1 від 31.08.2016 про зміну кредитного договору №081010-КЛВ від 08.10.2010, укладеного між АТ «Сумське НВО» та АТ «Банк Кредит Дніпро».   
Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулось із вимогою № 17-4785 від 16.07.2020 до відповідача за первісним позовом про погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з: 17605286,90 доларів США заборгованості за простроченим кредитом; 9939394394,57 доларів США заборгованості за простроченими процентами; 96253097,60 грн заборгованості за простроченою комісією; 2072688,95 доларів США пені за несвоєчасне погашення відсотків; 21573314,14 грн пені за несвоєчасне погашення комісії; 1517138,46 доларів США 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 561863,49 доларів США 3% річних за несвоєчасну сплату комісії; 6016157,44 грн 3% річних за несвоєчасну сплату комісії; 13759037,30 грн інфляційні втрати за простроченою комісією. Відповідач був попереджений, що у разі невиконання або неналежного виконання цієї вимоги, Банк невідкладно буде ініціювати процедуру стягнення заборгованості шляхом направлення позовної заяви до суду та/або звернення стягнення на предмет застави/іпотеки в будь-який спосіб, передбачений нормами чинного законодавства.
Проте, станом на 31.12.2020 вимоги Банку щодо повернення суми заборгованості за кредитним договором, - виконані не були.
Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів виконання АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» зобов`язань за кредитним договором, зокрема повернення кредиту у розмірі 17605286,90 доларів США, що не заперечується відповідачем за первісним позовом, у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок переданого в заставу майна шляхом звернення стягнення на предмет застави за договором застави.
Пунктами 1.3, 2.1.10 договору застави (в редакції договору № 270612 про зміну договору застави), передбачено, що на момент звернення стягнення ринкова вартість предмета застави встановлюється звітом про експертну оцінку ринкової вартості предмета застави, яку проводить суб`єкт оціночної діяльності.
Матеріалами справи підтверджується, що зобов`язання АТ «Сумське НВО» за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2010 були забезпечені кількома способами: іпотекою АТ «Сумське НВО», ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»; заставою   товарів в обігу АТ «Сумське НВО»; порукою ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання».
У лютому 2021 року Банком здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Піщанська, 72-1 (іпотекодавець - АТ «Сумське НВО») та м. Суми, вул. Комарова, 2а (іпотекодавець - ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»), яким забезпечувалося виконання зобов`язань за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2010.
Загальна вартість прийнятого на баланс Банку майна склала 87191190,00 грн, що не забезпечило повного задоволення вимог Банку. Станом на 12.03.2021 заборгованість по кредитному договору склала 26330808,66   дол. США та 109311667,26 грн, а саме: 14498007,58 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 11832801,08 дол. США - прострочена заборгованість по процентам; 109311667,26 грн - прострочена заборгованість по комісії за обслуговування рахунків за відкритою кредитною лінією, що підтверджується довідкою АТ «Банк Кредит Дніпро» від 12.03.2021 № 17-2088 щодо стану заборгованості АТ «Сумське НВО».
Позивачем за зустрічним позовом жодних первинних документів - банківських виписок та інших офіційних документів, які підтверджують факти надходження і списання грошових коштів з банківських рахунків позивача в рахунок погашення боргу та відсутність заборгованості перед банком станом на час звернення до суду з цим позовом не надано.
Водночас, з поданої позивачем зустрічної позовної заяви та наявних у матеріалах справи доказів, вбачається, що підставою для звернення до суду з зустрічним позовом став не сам по собі факт виконання/невиконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором шляхом повного погашення кредитів та сплати всіх передбачених кредитним договором процентів та інших платежів, а факт набуття права власності банком на предмет іпотеки як підстава припинення кредитних зобов`язань.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд   дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
У відповідності до статті 345 Господарського кодексу України, кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За своєю правовою природою кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Позивач за первісним позовом виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором належним чином та в повному обсязі надав у користування відповідача за первісним позовом кредитні кошти. Зазначений факт підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем за первісним позовом.
Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст.  1049 Цивільного кодексу України).
У відповідності до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, всупереч умов кредитного договору та приписів ч. 1 ст. 174, ст. 345 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 629, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, відповідач за первісним позовом не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін, чим допустив порушення взятих на себе договірних зобов?язань.
На підставі частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до доданого позивачем за первісним позовом до позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог, прострочена заборгованість відповідача за первісним позовом перед позивачем за кредитним договором станом на 15.07.2020 становила 17 605 286,90 доларів США, яка є документально підтвердженою матеріалами справи та не спростованою відповідачем за первісним позовом.
Також, виконання відповідачем за первісним позовом зобов`язань перед позивачем за первісним позовом за вказаним кредитним договором, були забезпечені у відповідності до договору застави № 081010-З від 08.10.2010 (з урахуванням внесених змін).
Частинами 3, 4 ст. 557 Цивільного кодексу України передбачено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Як підтверджується наявними матеріалами справи,  25.11.2015 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відомості про заставу рухомого майна на підставі договору застави № 081010-З від 08.10.2010, вартістю предмета застави 237741258,34 грн.
За ст.1 Закону України "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення (ст. 589 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 ст. 590 Цивільного кодексу України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до статті 16 Закону України "Про заставу", право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.
Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України).
З урахуванням наведеного, оцінивши наявні в матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки матеріали справи не містять доказів виконання АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" зобов`язань за кредитним договором, зокрема повернення кредиту у розмірі 17605286,90 доларів США, що не заперечується відповідачем, у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок переданого в заставу майна шляхом звернення стягнення на предмет застави за договором застави. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції і оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником.
Відповідач за первісним позовом в обгрунтування заперечень за первісним позовом, так і у апеляційній скарзі, зазначав, що вимога позивача про звернення стягнення на майно боржника, яке не є предметом застави, і яке можливо буде виявлене в межах виконавчого провадження, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, зокрема Закону України "Про заставу". 
Статтею 40 Закону України "Про заставу" встановлено, що предметом застави товарів в обороті або у переробці можуть бути сировина, напівфабрикати, комплектуючі вироби, готова продукція тощо.
При заставі товарів в обороті або у переробці реалізовані заставодавцем товари перестають бути предметом застави з моменту їх вручення набувачу або транспортній організації для відправлення набувачу або передачі на пошту для пересилки набувачу, а набуті заставодавцем товари, передбачені в договорі застави, стають предметом застави з моменту виникнення на них права власності.
Договір застави товарів у обороті або в переробці повинен індивідуалізувати предмет застави шляхом зазначення знаходження товарів у володінні заставодавця чи їх розташування в певному цеху, складі, іншому приміщенні або іншим способом, достатнім для ідентифікації сукупності рухомих речей як предмета застави (ст. 41 Закону України "Про заставу").
Відповідно до ст. 42 Закону України "Про заставу", при заставі товарів в обороті або у переробці заставодавець зберігає за собою право володіти, користуватися та розпоряджатися предметом застави відповідно до правил цього розділу.
Згідно зі ст. 43 Закону України "Про заставу", у разі відчуження заставлених товарів заставодавець зобов`язаний замінити їх іншими товарами такої ж або більшої вартості. Зменшення вартості замінених товарів допускається тільки у випадках, коли це здійснено за домовленістю сторін щодо погашення частки початкової заборгованості.
Статтею 587 Цивільного кодексу України передбачено, що заставодавець, який володіє предметом застави, у разі втрати, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов`язаний замінити або відновити це майно.
На підставі п. 1.3 договору застави (з урахуванням змін внесених договором № 010413 від 01.04.2013 про зміну договору застави), в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором заставодавець надає в заставу товари в обороті (готова продукція, незавершене виробництво); перелік товарів в обороті наведений в додатку № 1 та додатку № 2 до договору застави.
Предмет застави належить заставодавцю на праві власності та обліковується на балансі заставодавця згідно виписки з балансу та складської довідки станом на 01.04.2013.
Вказаний товар передається в заставу разом з усіма його складовими частинами. Предмет застави знаходиться за адресою: м. Суми, просп. Курський, 30, вул. Горького, 58, вул. Комарова, 2, просп. Курський, 43.
За домовленістю сторін, вартість предмета застави на дату підписання цього договору становить 237741258,34 грн.
Заставодавець зобов`язаний у разі відчуження товарів в обігу, відновити протягом 3 робочих днів його залишок у кількості, що вказана в п. 1.3 цього договору, а у випадку відсутності в достатній кількості залишків замінити його товаром, погодженим з заставодержателем (п. 2.3.4 в редакції договору № 270612 від 27.06.2012 про зміну договору застави).
Заставодавець зобов`язаний у випадку пошкодження, знищення, псування або втрати у будь-який спосіб предмету застави або його частини, не пізніше наступного робочого дня, повідомити про це Банк і у термін не пізніше 20 днів надати аналогічну за вартістю та якістю заміну Предмету застави (п. 2.3.5 в редакції договору № 270612 від 27.06.2012 про зміну договору застави).
Заставодавець має право відчужувати предмет застави на підставі чинного законодавства України та договору застави, та не допустити зменшення вартості замінених товарів, зменшення вартості замінених товарів допускається тільки за згодою Банку (п. 2.4.3 в редакції договору № 270612 від 27.06.2012 про зміну договору застави).
Отже, доводи скаржника про те, що місцевий господарський суд не надав оцінки доводам щодо неможливості передання в заставу товарів, унікальних товарів незавершеного виробництва, що унеможливлює заміну товару на аналогічний у разі реалізації предмета застави (ст. 41 Закону України «Про заставу»), не надано оцінки обставинам припинення застави на товари в обороті, у зв' язку з їх передачею у власність іншим особам та відсутності таких товарів у власності відповідача (ст. 42 Закону України «Про заставу»), а також  не врахував доводів відповідача, щодо неможливості звернути стягнення на майно відповідача, яке не є предметом застави (ст. 7 Закону України «Про заставу») - судом апеляційної інстанції відхиляються як необгрунтовані, оскільки суд першої інстанції вірно встановив відповідні обставини, з посиланням на вищенаведені умови договору та закону, і відхилив відповідні посилання скаржника. 
Положеннями статті 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" унормовано, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.
Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 591 Цивільного кодексу України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.
Частиною 1 статті 21 Закону України "Про заставу" визначено, що реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).
Статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 
1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 
2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 
3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 
4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26      цього Закону; 
5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 
6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. 
Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.
Доводи відповідача за первісним позовом щодо посилання позивача на норми Закону України "Про виконавче провадження" в частині обґрунтування позовних вимог щодо порядку реалізації предмета забезпечувального обтяження, а саме: визначення початкової ціни предмету застави за ціною, встановленою на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження, є такими, що не відповідають ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", є незаконними, - обгрунтовано відхилені судом першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.
Норми статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлюють, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.
У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.
Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (ч. 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").
Згідно з ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.
Приписами ч. 2 ст. 589 Цивільного кодексу України, ст. 19 Закону України "Про заставу" визначено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення. Аналогічна умова міститься у п. 2.1.6 договору застави (в редакції договору № 270612 про зміну договору застави).
Пунктами 1.3, 2.1.10 договору застави (в редакції договору № 270612 про зміну договору застави) передбачено, що на момент звернення стягнення ринкова вартість предмета застави встановлюється звітом про експертну оцінку ринкової вартості предмета застави, яку проводить суб`єкт оціночної діяльності.
Згідно з ч. 3 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", початкова ціна продажу нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості визначається в порядку, встановленому статтею 57      цього Закону.
Отже, суд першої інстанції правильно зазначив, що Закон України "Про виконавче провадження" не містить норми про обов`язковість використання державним виконавцем саме встановленої судовим рішенням початкової ціни реалізації іпотечного майна, а, навпаки, дає сторонам виконавчого провадження можливість в першу чергу визначити іншу ціну за спільною згодою, або державний виконавець визначає її самостійно чи із залученням суб`єкта оціночної діяльності.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.03.2018 у справі №235/3619/15-ц дотримується правової позиції, відповідно до якої у спорах цієї категорії незазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.
Окрім того, в постанові Верховного Суду від 11.06.2018 по справі №523/7665/14-ц зазначено, що визначена початкова ціна предмета іпотеки у резолютивній частині рішення суду не є остаточною, оскільки під час здійснення виконавчого провадження ціна предмету іпотеки може бути переглянута та повторно визначена на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності.
Подібні висновки містяться також в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №910/2764/14, від 05.09.2018 у справі №202/30076/13-ц, від 20.05.2019 у справі №925/53/18, від 24.04.2019 у справі №910/11364/17.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що сторони під час виконання цього судового рішення в межах процедури виконавчого провадження не позбавлені права здійснити оцінку ринкової вартості предмета застави та реалізувати спірне майно за результатом оцінки, проведеної державним виконавцем в ході виконання рішення суду у цій справі. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції і оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником.
Також, суд першої інстанції вірно врахував і те, що зважаючи на економічні процеси, наявність у сторін права на апеляційне та касаційне оскарження цього рішення, що може зайняти значний проміжок часу, є доцільним визначення вартості предмету застави на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час виконавчого провадження.
З урахуванням наведеного, оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо, так і в сукупності., суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що  позовні вимоги про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором в межах суми в розмірі 237741258,34 грн, та встановлення способу реалізації предмета застави шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною, встановленою на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції і оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником.
Щодо застосування строку позовної давності, суд апеляційної інстанції погоджується в цйі частині з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.   
Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
На підставі ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно з ч. 1 ст. 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
У відповідності до ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
У дослідженні обставин переривання перебігу позовної давності шляхом пред`явлення позову суду слід ураховувати, що підставою для переривання перебігу позовної давності є, зокрема, пред`явлення позову до одного із кількох боржників. Крім того, перебіг позовної давності переривається пред`явленням позову, якщо предметом цього позову є лише частина вимоги. Із наведеного випливає можливість переривання строку позовної давності шляхом пред`явлення позову лише щодо частини вимоги, якщо за характером відповідного зобов`язання припускається можливість виокремлення такої частини. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №904/3405/19 та в Постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №755/8602/18).
Матеріалами справи підтверджується, що Банк 18.08.2020 звернувся до суду з позовом до АТ "Сумське НВО" та ТОВ "СМНВО" про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2020 у сумі 19311535,30 дол. США та 43794094,96 грн.
З урахуванням наведеного,  перебіг строку позовної давності з поданням позову у справі № 920/857/20 про стягнення з позичальника заборгованості за основним зобов`язанням в межах строку позовної давності, було перервано. Отже, позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
Стосовно зустрічних позовних вимог за зустрічним позовом, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків. 
Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок задоволення відповідачем (банком) своїх вимог до позивача за зустрічним позовом шляхом позасудового врегулювання способу звернення стягнення на предмет іпотеки та набуття у власність нерухомого майна АТ "Сумське НВО" та ТОВ "СМНВО", підставою для реєстрації права власності на яке стало застереження про задоволення вимог іпотекодержателя викладені в іпотечному договорі, на підставі ч. 4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання, - є недійсними.
У відзиві на зустрічну позовну заяву відповідач за зустрічним позовом, заперечуючи проти позову, зазначив, що в результаті набуття права власності на предмети іпотеки іпотекодержатель АТ "Банк Кредит Дніпро", відбулося часткове погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором в сумі 3107279,32 дол. США (еквівалент 87191765,00 грн по курсу НБУ за 02.02.2021 - дата переходу права власності) і станом на 12.03.2021 заборгованість по кредитному договору складає 26330808,66 дол. США та 109311667,26 грн, у зв`язку із чим, посилаючись на положення ч. 5 ст. 36 Закону України "Про іпотеку", вказав, що внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки або застави шляхом визнання за кредитором права власності на нього, кредитор не втрачає права вимоги до боржника щодо одержання задоволення порушеного основного зобов`язання. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі.
Положеннями ч. 1-2 ст. 509 Цивільного кодексу України  визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Припинення договірного зобов`язання шляхом його виконання, проведеного належним чином, є юридичним фактом, наслідком якого є втрата сторонами такого зобов`язання статусу кредитора і боржника у зобов`язанні і, відповідно, права будь-яких взаємних вимог один щодо одного.
Водночас, позивачем за зустрічним позовом не доведено ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України  наявність обставин та ознак припинення зобов`язання за кредитним договором № 081010-КЛВ (з урахуванням всіх змін та доповнень, внесених до нього) від 08.10.2010, у т.ч. за наслідком звернення банком стягнення на майно.
Також, 08.10.2010 між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" (у подальшому перейменовано на АТ "Банк Кредит Дніпро") та ВАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе" (правонаступником якого є АТ "Сумське НВО") було укладено кредитний договір № 081010-КЛВ, виконання зобов`язань позичальника за яким було забезпечено заставою товарів в обігу відповідно до договору застави № 081010-З від 08.10.2010.
У зв`язку з невиконанням АТ "Сумське НВО" своїх зобов`язань за кредитним договором, АТ "Банк Кредит Дніпро" звернулося до позичальника з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, в якій зобов`язало погасити заборгованість протягом 10 календарних днів з дати отримання цієї вимоги та було повідомлено, що у разі невиконання вимоги Банк невідкладно буде ініціювати процедуру стягнення заборгованості шляхом направлення позовної заяви до суду та/або звернення стягнення на предмет застави/іпотеки в будь-який спосіб, передбачений нормами чинного законодавства. 
Проте, як вірно встановив суд першої інстанції, і що перевірено судом апеляційної інстанції,  вказана вимога була залишена позичальником без відповіді та задоволення.
Факт наявності непогашеної заборгованості позичальника за кредитним договором у спірних правовідносинах встановлений у цій справі за первісним позовом, і не спростований.
Згідно з ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Статтею 12 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Згідно зі ст. 36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Матеріалами справи підтверджується, що зобов`язання АТ "Сумське НВО" за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2010 були забезпечені кількома способами: іпотекою АТ "Сумське НВО", ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"; заставою  товарів в обігу АТ "Сумське НВО"; порукою ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".
У лютому 2021 року Банком здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Піщанська, 72-1 (іпотекодавець - АТ "Сумське НВО") та м. Суми, вул. Комарова, 2а (іпотекодавець - ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"), яким забезпечувалося виконання зобов`язань за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2010.
Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, і що перевірено судом апеляційної інстанції, загальна вартість прийнятого на баланс Банку майна склала 87191190,00 грн, що не забезпечило повного задоволення вимог Банку. Станом на 12.03.2021 заборгованість по кредитному договору склала 26330808,66  дол. США та 109311667,26 грн, а саме: 14498007,58 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 11832801,08 дол. США - прострочена заборгованість по процентам; 109311667,26 грн - прострочена заборгованість по комісії за обслуговування рахунків за відкритою кредитною лінією, що підтверджується довідкою АТ "Банк Кредит Дніпро" від 12.03.2021 № 17-2088 щодо стану заборгованості АТ "Сумське НВО".
Позивачем за зустрічним позовом жодних первинних документів - банківських виписок та інших офіційних документів, які підтверджують факти надходження і списання грошових коштів з банківських рахунків позивача в рахунок погашення боргу та відсутність заборгованості перед банком станом на час звернення до суду першої інстанції з відповідним позовом - не надано.
Водночас, з поданої позивачем зустрічної позовної заяви та наявних у матеріалах справи доказів, вбачається, що підставою для звернення до суду з зустрічним позовом став не сам по собі факт виконання/невиконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором шляхом повного погашення кредитів та сплати всіх передбачених кредитним договором процентів та інших платежів, а факт набуття права власності банком на предмет іпотеки як підстава припинення кредитних зобов`язань.
Доводи та аргументи позивача за зустрічним позовом зводяться до аналізу спірних правовідносин у контексті правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 17.04.2019 у справі № 204/7148/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 757/31271/15-ц, від 27.02.2019 у справах № 643/18466/15-ц та 263/3809/17, від 03.07.2019 у справі № 646/7699/13-ц, від 20.11.2019 у справі № 295/795/19 щодо застосування статті 36 Закону України "Про іпотеку" про те, що положеннями вказаної статті передбачено таку підставу припинення зобов`язання, як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України "Про іпотеку", зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" є недійсними.            
Частиною 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку"  визначено правовий наслідок завершення позасудового врегулювання у вигляді   недійсності будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання.
Згідно зі ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 5 ст. 590 Цивільного кодексу України, якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави.
Зазначене положення узгоджується з приписами частини п`ятої статті 33 Закону України "Про іпотеку", згідно з якою, якщо предметом іпотеки є два або більше об`єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.
Стаття 36 Закону України "Про іпотеку" передбачає вирішення сторонами іпотечного договору питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом  позасудового врегулювання на підставі договору.
Норми Цивільного кодексу України та Закону України "Про іпотеку", які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, передбачали можливість забезпечення виконання зобов`язання шляхом передачі в іпотеку декількома іпотекодателями декількох об`єктів нерухомого майна і кредитор мав право на задоволення своїх вимог за рахунок будь-якого з об`єктів або їх усіх, якщо їхня сукупна вартість була необхідною для погашення заборгованості іпотекодавця в повному обсязі.
Тобто, законодавець пов`язав задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предметів іпотеки, в тому числі шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, саме з обсягом невиконаного зобов`язання, що не означає, що отримання у власність одного з предметів іпотеки у будь-якому випадку має наслідком припинення основного зобов`язання в повному обсязі.
04.02.2019 введений в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування ", яким, зокрема частину четверту статті 36 Закону України "Про іпотеку" замінено чотирма частинами такого змісту: 
"У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються:
умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення;
порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки;
прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору.
Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання:
боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя;
боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
У разі якщо вимоги іпотекодержателя забезпечені декількома предметами іпотеки (у тому числі за декількома договорами іпотеки), а позасудове звернення стягнення здійснюється за рахунок окремого предмета іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати (у тому числі шляхом позасудового врегулювання) виконання зобов`язання боржником та/або іпотекодавцем в частині, що залишилася невиконаною після завершення позасудового врегулювання за таким окремим предметом іпотеки.
Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням:
за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем);
за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі)".            
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, останній застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.
Чинне законодавство не обмежує право кредитора забезпечити належне виконання боржником основного зобов`язання декількома видами забезпечення. Забезпечувальне зобов`язання є додатковим (акцесорним), а не альтернативним основному. Реалізація особою права на захист певним способом не може залежати від застосування нею інших способів правового захисту.
Системний аналіз змісту наведених правових норм дає підстави для висновку, що їхнє обмежене тлумачення у вигляді припинення основного зобов`язання внаслідок звернення стягнення на один із предметів забезпечення за наявності інших забезпечень та, при цьому, неповному задоволенні вимог кредитора є несумісним з призначенням інституту забезпечення виконання зобов`язань, його правовою природою і сутністю та суперечить принципам розумності, пропорційності і рівності сторін, адже фактично позбавляє юридичного сенсу законодавчі приписи, якими передбачено право кредитора забезпечити виконання основного зобов`язання за рахунок кількох предметів   іпотеки та інших способів забезпечення зобов`язання відповідно до умов кредитних договорів у разі, якщо можливість реалізації таких способів забезпечення не вичерпана.
Буквальне застосування положень частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03.07.2018 № 2478-VIII) можливе виключно в тих випадках, коли належне та повне виконання основного зобов`язання було забезпечене лише одним способом забезпечення, і вказаний спосіб було реалізовано у повному обсязі в позасудовому порядку. У випадку забезпечення виконання основного зобов`язання двома і більше предметами застави, основне зобов`язання не припиняється після звернення стягнення на всі предмети застави або на будь-який з них на вибір заставодержателя, якщо це не потягло повного задоволення його вимог та не закінчився строк на реалізацію права звернення стягнення на інші забезпечувальні зобов`язання (пункти 160, 162 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17).
З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання АТ "Сумське НВО" за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2010 були забезпечені кількома способами: іпотекою АТ "Сумське НВО", ТОВ "СМНВО"; заставою товарів в обігу АТ "Сумське НВО"; порукою ТОВ "СМНВО".
У лютому 2021 року Банком здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Піщанська, 72-1 (іпотекодавець - АТ "Сумське НВО") та м. Суми, вул. Комарова, 2а (іпотекодавець - ТОВ "СМНВО"), яким забезпечувалося виконання зобов`язань за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2010.
Загальна вартість прийнятого на баланс Банку майна склала 87191190,00 грн, що не забезпечило повного задоволення вимог Банку.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що проведене Банком у лютому 2021 року позасудове задоволення вимог іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності на нерухоме майно не припинило зобов`язання АТ "Сумське НВО" за кредитним договором № 081010-КЛВ від 08.10.2010, у зв?язку з чим вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання застави припиненою та визнання відсутнім права на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження - є необгрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити повністю. 
Доводи скаржника про те, що 17.11.2021 відповідач надав суду докази на підтвердження відсутності в його власності товарів зазначених в додатках №1,2 Договору застави, і унікальні товари перестали бути предметом застави з моменту їх передачі відповідачем до набувача, а  той же час, набуті відповідачем товари, не стали предметом застави, оскільки не можливо було замінити передані набувачу унікальні товари аналогічними - судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки вказані обставини не підставою для визнання застави припиненою та визнання відсутнім права на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, з огляду на вищенаведені приписи закону. 
Отже, вищенаведені та усі інші доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, доводи скаржника    є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86   Господарського процесуального кодексу України,   яким задоволено позовні вимоги за первісним позовом та відмовлено у задоволенні зустрічного позову.  
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що       учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні за первісним та за зустрічними позовами.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21
У відповідності з п. 3 ч. 2   ст. 129 Конституції України   та ч. 1   ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею       86       Господарського процесуального кодексу України   передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.       Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.       (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України   визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.       Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1   статті 276 Господарського процесуального кодексу України   визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що     доводи скаржника викладених в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у    зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21, за наведених скаржником доводів апеляційних скарг. 
Також, оскільки за результатами розгляду апеляційних скарг, рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 залишено в силі, а тому його дія підлягає поновленню. 

Розподіл судових витрат
Згідно із   ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних  скарг покладаються на   скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:
1.   Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21- залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 20.02.2024 у справі № 920/25/21 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційних скарг залишити за скаржником.
4. Матеріали справи №920/25/21 повернути Господарському суду Сумської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених       ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
         Дата підписання постанови: 21.10.2024.             

Головуючий суддя                                                                      С.Р. Станік 

Судді                                                                                М.Л. Яковлєв

                                                                                С.А. Гончаров