ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 340/3468/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі №340/3468/23
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Кіровоградській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому з урахуванням уточнень просила:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.04.2023 року №000024072404, згідно якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" разом із штрафними (фінансовими) санкціями, в сумі 1202377,30 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.04.2023 року №000024082404, згідно якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" разом із штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 82162,60 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.04.2023 року №000024042404, згідно якого до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1020,00 грн. за не надання позивачем документів;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.04.2023 року №000024052404, згідно якого до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 340,00 грн. за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування";
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.04.2023 року №000024062404, згідно якого до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 340,00 грн. за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування".
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю проведення виїзної документальної перевірки під час воєнного стану. Також вказує на те, що винесені за результатами проведеної перевірки податкові повідомлення-рішення не ґрунтуються на нормах Податкового кодексу України, оскільки перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, позивачка не мала обов`язку вести облік витрат на придбання товарів. При цьому до перевірки були надані реєстраційні та звітні документи за весь період діяльності, банківські виписки за 2019, 2021 року та книга доходів за 2019 рік, яка велась в письмовій формі, та за 2021 рік, яка велась в електронній формі. Крім того, позивачка наполягає, що в силу ст.296 ПК України, повинна вести облік у довільній формі шляхом помісячного відображення своїх доходів. На час проведення перевірки у позивачки була відсутність можливість надати первинні документи, тому такі документи, позивачка надала пізніше.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення від 13.04.2023 №000024072404, від 13.04.2023 №000024082404, від 13.04.2023 №000024062404.
У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Суд виходив з того, що нарахування позивачці як фізичній особі податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору за визначений у наказі на перевірку період господарської діяльності позивачки як фізичної особи-підприємця є протиправним з огляду на те, що позивачка не отримувала безоплатно товари, які були оплачені нею як фізичною особою-підприємцем.
Стосовно правомірності винесення податкового повідомлення-рішення №000024062404 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 340,00 грн. за несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік суд зазначив, що граничний термін подання річної декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік перенесено з 1 травня 2020 року на 1 липня 2020 року. Водночас, згідно із пункту 52-1підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України штрафні санкції за неподання декларації про майновий стан і доходи не застосовуються.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Скаржник зазначає, що в ході проведення перевірки згідно з абзацом першим пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України ОСОБА_1 надавалися запити про надання банківських виписок та документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, зокрема інформацію та документальне підтвердження походження товарів для здійснення підприємницької діяльності. У зв`язку з тим, що до перевірки платником не надано банківські виписки про рух коштів на розрахункових рахунках, інформацію та документальне підтвердження походження товарів для здійснення підприємницької діяльності, перевіркою неможливо було визначити номенклатуру придбаного та відповідно реалізованого товару (робіт, послуг), постачальників та покупців товару, форму проведених розрахунків.
Суми податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору документальною перевіркою визначені не від підприємницької діяльності, а з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності. 
Позивачка проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. 
В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи, викладені в поданих ними заявах по суті справи.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.
Рішення суду в частині незадоволених позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець і здійснювала діяльність на загальній та спрощеній системі оподаткування:
з 06.03.2019 (номер державної реєстрації 24450000000013505) по 31.03.2019 - на загальній системі оподаткування, з 01.04.2019 по 27.08.2019 - на спрощеній системі оподаткування, 27.08.2019 внесено запис про припинення підприємницької діяльності, запис 24450050001013505.
з 03.08.2020  (зареєстрована як фізична особа підприємець, номер державної реєстрації 20093400000000014433) по 31.08.2020 - на загальній системі оподаткування, з 01.09.2020 по 23.09.2021 - на спрощеній системі оподаткування, 23.09.2021 внесений запис про припинення підприємницької діяльності, запис 2009340060001014433.
ГУ ДПС у Кіровоградській проведено документальну позапланову виїзну перевірку платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 06.03.2019 по 27.08.2019 та 03.08.2020 по 23.09.2021, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 06.03.2019 по 27.08.2019, з 03.08.2020 по 23.09.2021,  за результатом якої складено акт від 22.03.2023 №1892/11-28-24-04/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлено порушення платником податку:
1. підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України - ненадання посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать та пов`язані з предметом перевірки.
2. підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, підпункту 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання податкової декларації про майновий стан і доходи за І квартал 2019 року.
3. підпункту 16.1.2, підпункту 6.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України в частині неподання декларацій про майновий стан і доходи за 2019, 2020, 2021 роки.
4. абз. е) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України в частині заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 1123427,31 грн., в т.ч. за 2019 рік в сумі 315799,96 грн., за 2020 рік в сумі 196776,33 грн., за 2021 рік в сумі 610851,03 грн.
5. підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в частині заниження податкового зобов`язання по військовому збору в загальній сумі 76767,67 грн., в т.ч. за 2019 рік в сумі 21579,70 грн., за 2020 рік в сумі 13446,41 грн., за 2021 рік в сумі 41741,56 грн.
13.04.2023 на підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області винесені податкові повідомлення:
- №000024072404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування» разом із штрафними (фінансовими) санкціями, в сумі 1202377,30 грн.;
- №000024082404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» разом із штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 82162,60 грн.;
- №000024052404, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 340 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачують податок агентами із доходів платника податків у вигляду з/п (а.с.79 т.1);
- №000024042404, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1020,00 грн. за платежем за платежем адміністративні штрафи та інші санкції за ненадання документів на перевірку;
- №000024062404, яким до фізичної особи ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 340,00 грн. за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування».
Не погодившись з цими податковими повідомленнями-рішеннями, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Предметом дослідження є питання правомірності визначення позивачці грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, а також нарахування штрафу за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік. 
Позиція контролюючого органу полягає в тому, що позивачкою як платником податку - фізичною особою занижений дохід, отриманий як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг) в період фінансово-господарської діяльності. 
Здійснюючи перевірку за період, коли позивачка здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особі-підприємець, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (ІІ група платників єдиного податку), відповідач встановив, що позивачкою отриманий дохід від провадження діяльності за даними податкових декларацій платника єдиного податку: за 2019 рік – 1438646,83 грн, за 2020 рік – 896427,11 грн, за 2021 рік – 2782770,81 грн. (роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами). При цьому з`ясовано, що вказані суми – це вартість безоплатно отриманих товарів. 
До такого висновку контролюючий орган дійшов з тих підстав, що, як зазначено в акті перевірки від 22.03.2023 №1892/11-28-24-04/ НОМЕР_1 , в ході перевірки згідно з абз. 1 п.85.2 ст. 85 ПК України платнику податків – фізичній особі ОСОБА_1 надавались запити про надання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме: інформація про наявність складських, виробничих приміщень та відповідні довідки про стан розрахунків з постачальниками та покупцями станом на 27.08.2019 та 23.09.2021: від 09.03.2023 №390/12/11-28-24-04/2446215782, від 13.03.2023 №432/12/11-28-24-04/2446215782, від 15.03.2023 №480/12/11-28-24-04/2446215782. Втім, запитувані документи не надані перевіряючим особам, про що складено акти, які засвідчують факт ненадання платником податків документів для перевірки від 13.03.2023 та від 15.03.2023.
Отже за твердженням відповідача, оскільки проведеною перевіркою встановлено відсутність будь-яких документів (банківських виписок, договорів, платіжних документів про оплату за товар, тощо) щодо придбання товару ОСОБА_1 , це свідчить про отримання таких товарів безоплатно.
Посилаючись на те, що в розумінні п.292.3 ст.292 ПК України («Порядок визначення доходів та їх склад для платників єдиного податку першої - третьої груп») безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку, контролюючий орган зазначив, що вартість безоплатно отриманих за усною домовленістю товарів (робіт, послуг) згідно з наведеними нормами Податкового кодексу України не включається до суми доходу фізичної особи-підприємця – платника єдиного податку. Разом з тим, вартість безоплатно отриманих за усною домовленістю товарів (робіт, послуг) включається до загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, тому така особа повинна подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи (категорія платника – громадянин) з відображенням отриманого доходу, як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни та сплатити суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, зазначену у такій податковій декларації.
Суд апеляційної інстанції вважає ці висновки контролюючого органу помилковими, такими, що не узгоджуються з нормами податкового законодавства. 
Відповідно до п.291.2 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п.291.3 ст.291 ПК України).
Згідно положень п. 297.1 ст.297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:
1) податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених абзацами другим і третім підпункту 133.1.1 та підпунктом 133.1.4 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу;
2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою;
3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи;
4) податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва;
5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.
Статтею 292 Податкового кодексу України врегульований порядок визначення доходів та їх склад для платників єдиного податку першої - третьої груп.
Відповідно до п.292.1 ст.292 ПК України доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.
Згідно п. 292.3 ст. 292 Податкового кодексу України, на який посилається відповідач, до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг). 
Безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку.
Відповідно до п.292.9 ст.292 ПК України доходи фізичної особи - платника єдиного податку, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані згідно з цією главою, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, визначеного відповідно до розділу IV цього Кодексу.
В той же час, відповідно до пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ПК України до загального місячного (річного) доходу платника податків – фізичної особи включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
За визначенням в пп.14.1.13 п.14.1 ст.14  ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги:
а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;
б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;
в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею;
Аналіз наведених правових норм в їх сукупності дає підстави для висновку: якщо фізична особа-підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження господарської діяльності, у межах обраних ним видів діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими Податковим кодексом України для платників податку - фізичних осіб. 
За такого правового регулювання застосований контролюючим органом критерій віднесення певного доходу до складу доходу фізичної особи – підприємця як платника єдиного податку або ж до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку фізичної особи в залежності від форми укладеного платником податку договору не відповідає положенням Податкового кодексу України, отже є помилковим. 
Також суд апеляційної інстанції зауважує, що проведеною відповідачем перевіркою не виявлено розбіжностей та не спростовано, що загальний обсяг доходу за 2019, 2020, 2021 роки (5117844,75 грн) сформований позивачкою саме від провадження нею підприємницької діяльності за зареєстрованим видом господарської діяльності за КВЕД 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Тобто придбані позивачкою товари реалізовані в магазині у період здійснення нею як фізичною особою – підприємцем господарської діяльності.
Пунктом 296.1 статті 296 ПК України (у редакції чинній в період перебування позивачки на спрощеній системі оподаткування з 01.04.2019 по 27.08.2019) передбачено, що платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.
Платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.
Відповідно до п.296.1 ст.296 ПК України (у редакції чинній в період перебування позивачки на спрощеній системі оподаткування з 01.09.2020 по 23.09.2021) фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.
Облік доходів та витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді.
В спірному випадку згідно з поданими деклараціями за 2019, 2020, 2021 роки позивачкою як фізичною особою-підприємцем - платником єдиного податку другої групи задекларовано обсяг отриманого доходу від господарської діяльності, що зафіксовано в акті перевірки від 22.03.2023 №1892/11-28-24-04/ НОМЕР_1 . При цьому розбіжностей між даними податкових декларацій платника єдиного податку та даними перевірки контролюючим органом не виявлено.
Факт отримання доходу у загальній сумі 5117844,75 грн від провадження позивачкою підприємницької діяльності поза межами обраного нею виду діяльності відповідачем перевіркою не встановлений. Висновок відповідача, що означений дохід отриманий позивачкою з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності, також документально не підтверджений.
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає помилковим твердження відповідача про заниження позивачкою як фізичною особою оподатковуваного доходу на загальну суму 5117844,75 грн з тих підстав, що загальна сума отриманого позивачкою як фізичною особою – підприємцем доходу 5117844,75 грн складається з вартості безоплатно отриманих за усною домовленістю товарів (робіт, послуг) і тому має бути включена до загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи. 
Встановлені у справі обставини дають підстави для висновку про відсутність у позивачки як фізичної особи обов`язку подавати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи  з відображенням отриманого доходу як додаткового блага у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг) та сплачувати суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, зазначену у такій податковій декларації. 
Відповідно, у позивачки не виникає обов`язку з визначення та сплати військового збору (пункт 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України).
Таким чином, винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 13.04.2023 №000024072404, від 13.04.2023 №000024082404, від 13.04.2023 №000024062404 є протиправними і підлягають скасуванню.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне  рішення в його оскаржуваній частині про задоволення позову.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі №340/3468/23 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
     
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко