ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/9618/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року (суддя Семененко М.О.)
у справі №280/9618/23
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача згідно відомостей трудової книжки, зобов`язанні здійснити перерахунок та виплату такої перерахованої пенсії з дня звернення за пенсією з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у ТOB «Автотранспортне підприємство «Авто-Січ» з 01.07.2004 по 12.10.2004: періоди роботи у TOB «СТАТ-ПІЛІГРІМ» з 12.10.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 25.03.2005, з 01.04.2005 по 18.04.2005, з 15.05.2005 по 25.07.2005, з 06.08.2005 по 30.09.2005; період роботи у TOB «Євроклас Україна» з 13.03.2013 по 28.12.2015, здійснити перерахунок та виплату такої перерахованої пенсії з 13.05.2023 з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що отримавши у вересні 2023 року розрахунок страхового стажу, позивач дізнався, що до його страхового стажу не зараховано окремі періоди роботи згідно з відомостями трудової книжки. У відповідь на звернення позивача щодо причин неврахування спірних періодів до страхового стажу та вимогу про їх зарахування відповідач повідомив, що періоди роботи після 01.01.2004 враховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, чим фактично відмовлено у зарахуванні спірних періодів до стажу позивача. Позивач вважає, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника. Отже, позивач вважає, що у відповідача не було законних підстав не зараховувати спірні періоди до його страхового стажу.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії, поданої 04 жовтня 2023 року;
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняти рішення за наслідками розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії, поданої 04 жовтня 2023 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач очевидно мав усвідомлювати мету звернення позивача із заявою, однак, всупереч Порядку №22-1 не прийняв відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, а безпідставно розглянув заяву у порядку Закону України «Про звернення громадян», чим порушив права та законні інтереси позивача. При цьому суд зазначив, що лист пенсійного органу  від 10.10.2023 №16577-17213/Ц-02/8-0800/23 не містить посилань на причини відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача, а надана відповідачем відповідь є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам пунктів 3, 4, 5, 6 частини 2 статті 2 КАС України. Не зазначення суб`єктом владних повноважень причин, за яких він відмовляє у задоволенні заяви про перерахунок пенсії, без з`ясування всіх необхідних обставин та умов, що передували зверненню пенсіонера до Управління, позбавляє суд можливості перевірити існування законних підстав для прийняття відповідного рішення та правомірність такого рішення у разі відмови в задоволенні заяви пенсіонера.
За таких обставин суд першої інстанції вважає, що у спірному випадку суд не вправі підміняти орган, уповноважений на розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії, та самостійно визначати існування чи відсутність підстав для вчинення дій, про які просить позивач у своїй заяві, адресованій пенсійному органу. Тому суд дійшов висновку за необхідне скористатися правом, наданим частиною 2 статті 9 КАС України, та частково задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії, поданої 04.10.2023, та зобов`язання відповідача прийняти рішення за наслідками розгляду вказаної заяви.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.
Скаржник вважає, що посилання суду першої інстанції на неможливість оцінити підстави для відмови у зарахуванні стажу не відповідає обставинам справи, адже у відзиві відповідач чітко зазначив, що спірні періоди не можуть бути зараховані до страхового стажу через  несплату страхових внесків. Причини незарахування періодів роботи до страхового стажу судом не з`ясовувались взагалі.  Позивач зазначає, якщо стаж пенсійним органом обчислений, то суд має право самостійно зробити висновок про наявність або відсутність у особи права на перерахунок пенсії без зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву особи, тим більше, що результати такого розгляду очевидні і позивачу знову доведеться звертатися до суду. Звертає увагу, що попри констатоване судом порушення з боку відповідача, ухвалене рішення не призвело до остаточного вирішення спору між сторонами та ефективного захисту прав позивача.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, з 31.07.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV.
Отримавши розрахунок страхового стажу, позивач дізнався, що до його страхового стажу не зараховано окремі періоди роботи згідно з відомостями трудової книжки, у зв`язку з чим 04.10.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити, які періоди роботи згідно трудової книжки не було включено до його страхового стажу та з якої причини. Крім того, просив зарахувати невключені періоди до його страхового стажу, здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії з дня призначення пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
У відповідь на заяву пенсійний орган листом від 10.10.2023 №16577-17213/Ц-02/8-0800/23 повідомив, що до страхового стажу позивача до 01.01.2004 враховано всі періоди роботи, час навчання та період проходження військової служби на підставі документів, що містяться в матеріалах пенсійної справи. Період роботи після 01.01.2004 враховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Розмір пенсії позивача обчислено з урахуванням страхового стажу 31 рік 3 місяці 7 днів та заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону №1058-IV.
Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Спір між сторонами виник з приводу не зарахування до страхового стажу позивача певних періодів роботи після 01.01.2004 згідно відомостей його трудової книжки. 
Виходячи з визначеного позивачем предмету спору, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції у цій справі помилково обмежився питанням  дотримання відповідачем порядку прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача, що призвело до неправильного визначенння судом першої інстанції способу захисту прав позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем зазначено і відповідачем не заперечується, що до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи: в ТOB «Автотранспортне підприємство «Авто-Січ» з 01.07.2004 по 12.10.2004, в TOB «СТАТ-ПІЛІГРІМ» з 12.10.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 25.03.2005, з 01.04.2005 по 18.04.2005, з 15.05.2005 по 25.07.2005, з 06.08.2005 по 30.09.2005; в TOB «Євроклас Україна» з 13.03.2013 по 28.12.2015.
За твердженням відповідача вказані періоди не можуть бути зараховані до страхового стажу позивача,  оскільки за ці періоди страхові внески сплачені не були, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до пп.2 п.2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: про стаж, що визначені  Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування  за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Таким чином, починаючи з 01 січня 2004 року зараховується страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому, якщо основним документом, що підтверджує стаж роботи до 01.01.2004, є трудова книжка, а при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтвердження наявного трудового стажу встановлюється в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, то після 01.01.2004 підтвердженням страхового стажу є відомості про те, що особа сплачувала страхові внески.
За визначенням у статті 1 Закону №1058-IV: 
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; 
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону;
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.
Згідно статтей 14, 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків є страхувальники (роботодавці), які зобов`язані сплачувати страхові внески за застрахованих осіб (працівників) до органів Пенсійного фонду України.
Згідно із ч.2 ст. 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2,5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Здійснення персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування врегульовано статтею 21 Закону №1058-IV. 
Як зазначено в частині другій цієї статті, на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Частиною третьою статті 21 Закону №1058-IV визначено перелік відомостей, які повинна містити персональна електронна облікова картка застрахованої особи; та серед іншого, частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків.
Постановою правління Пенсійного фонду України №10-1 від 18.06.2014 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, яке визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до пункту 6 розділу V Положення №10-1 інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається, зокрема, щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення. Так, додатком 4 до цього Положення затверджено форму довідки ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Нормами статті 106 Закону №1058-IV передбачена відповідальність підприємств- страхувальників, серед іншого, за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків, оскільки саме підприємство-страхувальник здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Оцінюючи наведені вище обставини, суд звертає увагу, що Верховним Судом сформована усталена правова позиція, відповідно до якої особа, яка звернулась за призначенням пенсії, не має відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи (зокрема, постанови від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 01.11.2018 у справі №199/1852/15-а, від 12.09.2019 у справі №489/2283/16-а, від 01.03.2021 у справі №423/757/17, від 27.05.2021 у справі №343/659/17).
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також суд апеляційної інстанції враховує, що згідно ч.1 - 3 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що єдиною підставою не зарахування до страхового стажу позивача певних періодів його роботи відповідачем визначена відсутність даних про сплату страхових внесків, суд апеляційної інстанції вважає таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправною і передчасною, оскільки в спірному випадку відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
В той же час стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії суд апеляційної інстанції вважає, що їх задоволення без перевірки пенсійним органом дотримання усіх визначених законом умов буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.
За правилами ст. 82 цього Закону документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1058-IV, як зазначено в його преамбулі, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до п.4.7 наведеного вище Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що прийняття певного рішення про зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача і, як наслідок, перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком залежить від результатів розгляду поданих позивачем і наявних у пенсійному органі  документів, що віднесено до виключної компетенції органу Пенсійного фонду України і виключає зобов`язання відповідача в примусовому (судовому) порядку прийняти відповідне, конкретне рішення.
Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до Рекомендацій №К(80)2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980, термін «дискреційне повноваження» означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.
Отже, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Оскільки рішення про призначення (перерахунок) пенсії приймається органом Пенсійного фонду в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів, прийняття такого рішення є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, втручання до яких з боку суду не відповідатиме завданням адміністративного судочинства і є неприпустимим.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 04.10.2023 і прийняти рішення щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи в ТOB «Автотранспортне підприємство «Авто-Січ» з 01.07.2004 по 12.10.2004, в TOB «СТАТ-ПІЛІГРІМ» з 12.10.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 25.03.2005, з 01.04.2005 по 18.04.2005, з 15.05.2005 по 25.07.2005, з 06.08.2005 по 30.09.2005, в TOB «Євроклас Україна» з 13.03.2013 по 28.12.2015 та перерахунку пенсії   позивача, з урахуванням висновків суду.
Судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до ст. 317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі №280/9618/23 скасувати, прийняти нове рішення.
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи в ТOB «Автотранспортне підприємство «Авто-Січ» з 01.07.2004 по 12.10.2004, в TOB «СТАТ-ПІЛІГРІМ» з 12.10.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 25.03.2005, з 01.04.2005 по 18.04.2005, з 15.05.2005 по 25.07.2005, з 06.08.2005 по 30.09.2005, в TOB «Євроклас Україна» з 13.03.2013 по 28.12.2015.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.10.2023 і прийняти рішення щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи в ТOB «Автотранспортне підприємство «Авто-Січ» з 01.07.2004 по 12.10.2004, в TOB «СТАТ-ПІЛІГРІМ» з 12.10.2004 по 31.12.2004, з 01.02.2005 по 25.03.2005, з 01.04.2005 по 18.04.2005, з 15.05.2005 по 25.07.2005, з 06.08.2005 по 30.09.2005, в TOB «Євроклас Україна» з 13.03.2013 по 28.12.2015 та перерахунку пенсії, з урахуванням висновків суду.
В решті позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко