ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9294/24 Справа № 177/1706/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 177/1706/23
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»
відповідач ОСОБА_1 

розглянувши  у спрощеному позовному провадженні,  у порядку  ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ніколенко Максим Євгенович, на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2024 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, 

УСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року  ТОВ «ФК «Ріальто» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 28 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений договір № 210128-34056-1, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Зазначає, що укладений договір не відноситься до споживчого кредитування, даний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
01 липня 2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».    
Позивач вказує, що відповідач взяті на себе зобов`язання по договору позики не виконала, у зв`язку із чим, станом на 22 серпня 2023 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 23 188 грн, яка складається з 4 000 грн заборгованості по кредиту, 2 388 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 28 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року (включно); 16 800 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 28 лютого 2021 року 27 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року у розмірі 23 188 грн, судові витрати у розмірі 2 684 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за Договором № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року станом на 22 серпня 2023 року у розмірі 23 188 грн, яка складається з 4 000 грн заборгованості по кредиту, 2 388 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 28 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року (включно); 16 800 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 28 лютого 2021 року 27 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» судовий збір у розмірі 2 684 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.
В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати частково рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року станом на 22 серпня 2023 року у розмірі 10 588 грн, яка складається з 4 000 грн заборгованості по кредиту, 2 388 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 28 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року (включно); 4 200 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 28 лютого 2021 року по 27 лютого 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів. 
При цьому позивач жодним чином не повідомив відповідача про те, що позивач являється новим кредитором у кредитних відносинах з ним та про вимогу сплатити заборгованість за індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредитку № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року.
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції помилково не врахував, що розрахунок заборгованості позивача здійснений з порушенням вимог чинного законодавства в частині нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення терміну дії кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять доказів продовження строку кредитування більше 30 календарних днів в порядку та на умовах, визначених договором про надання фінансового кредитку № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року, укладеним між сторонами.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, 28 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка « MONETKA») та ОСОБА_1 укладено договір № 210128-34056-1.
Договором визначено основні істотні умови, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, графік розрахунків, яким передбачено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів.
Зазначений кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, що є підтвердженням його ознайомлення з умовами Договору та Правилами надання грошових коштів у позику, які перебувають у загальному доступі будучи опублікованими на сайті.
Відповідач, ознайомившись з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання ним договору.
На підтвердження виконання ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» зобов`язань по кредитному договору № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року, а саме: п. 1.6 договору щодо переказу суми кредиту на електронний платіжний засіб, що належить позичальникові, представник позивача надав копію чеку про проведення переказу (а.с.5).
 У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань утворилася заборгованість в сумі 23 188 грн, яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 4 000 грн, заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 28 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року (включно) в розмірі 2 388 грн, заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 28 лютого 2021 року 27 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підтвердження наявності такої заборгованості позивачем надано її розрахунок.
01 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто» (а.с.15-17).    
Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача. 
Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (стаття 207 ЦК України).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відтак будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
Матеріалами справи встановлено, що 28 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 210128-34056-1, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 4 000 грн. 
На підтвердження укладення договору № 210128-34056-1 від 28 сінчя 2021 року позивачем відображено послідовність укладення даного договору із якої вбачається, що 28 січня 2021 року о 14:40:18 год. позичальником було заповнено заяву, о 14:40:18 здійснена автоматична перевірка по заяві, о 14:40:18 год перевірка позичальника за даними БКІ, о 14:40:18 год скорингова оцінка позичальника, о 14:53:27 год створено пропозицію про укладання кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті позичальника, о 14:53:27 год позичальнику відправлено SMS повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладання договору, о 14:54:06 год позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт), о 14:54:06 год друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника, о 14:54:16 год кредитні кошти перераховано на картку позичальника. Кредитні кошти були відправлені відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується чеком.
З огляду на викладене вище, встановлено, що відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт укладення договору № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року підтверджується матеріалами справи та узгоджується із ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
При цьому доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів спростовуються копію чеку про проведення переказу, який надано позивачем на підтвердження виконання ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» зобов`язань по кредитному договору № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року, а саме: п. 1.6 договору щодо переказу суми кредиту на електронний платіжний засіб, що належить позичальникові (а.с.5).
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредиту в розмірі 4 000 грн та заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 28 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року (включно) в розмірі 2 388 грн.
Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача процентів за кредитом у розмірі 12 600 грн, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань після спливу строку кредитування, тобто після 27 лютого 2021 року,та вважає, що доводи апеляційної скарги представника відповідача в цій часині заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
У пункті 3.3 кредитного договору зазначено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1277,50 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору.
Позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання (пункти 5.2-5.2.2 договору).
Згідно з пунктом 4.14 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі - Правила), впродовж терміну договору позичальник має право продовжити строк його дії (зробити пролонгацію), сплативши нараховані проценти по кредиту (до закінчення терміну договору). При цьому продовження відбувається на строк, зазначений у договорі при отриманні кредиту, та діє з дати сплати нарахованих процентів. Також для продовження договору можливо скористатися послугою пролонгації «за комісію», сплативши комісію, яка відображена в особистому кабінеті. Строк пролонгації договору «за комісію» становить 7 або 14 днів.
Строк надання кредиту та строк дії цього договору становить 30 днів, але в будь – якому випадку строк користування грошовими коштами не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.3 договору).
Натомість, позивач будь-яких доказів на підтвердження того, що строк надання кредиту був продовжений в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, суду не надав.
Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зробила правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».
Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови.
В пункті 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Боржник, який прострочив виконання грошових зобов?язань, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 процентів за кредитом у розмірі 12 600 грн., нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань після спливу строку кредитування, тобто після 27 лютого 2021 року, задоволенню не підлягають.
При цьому ТОВ «ФК «Ріальто» не пред?являло до позичальниці ОСОБА_1 позовних вимог щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до статті 625 ЦК України.
Пунктом 3.3. кредитного договору передбачено нарахування відсотків за підвищеною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом, а не за кожен день прострочення, та у разі пролонгації договору.
З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи позивача про те, що саме пунктом 3.3 кредитного договору передбачено нарахування процентів відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
У зв`язку з наведеним вище колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача 16 800 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту ( грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 28 лютого 2021 року 27 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 4 200 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 28 лютого 2021 року по 27 лютого 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
При цьому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині визначення загального розміру заборгованості за Договором № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року станом на 22 серпня 2023 року, із зменшенням розміру заборгованості з 23 188 грн до 10 588 грн та зміні в частині стягнутого розміру судового збору, із зменшенням цього розміру з 2 684 грн до 1 225,56 грн, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог позивача. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В апеляційній скарзі представником відповідача заявлено клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, однак, на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу відповідачем не надано належних та допустимих доказів, як то документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) або ж акту приймання-передачі наданих послуг, у зв`язку з чим в задоволенні вимоги відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, слід відмовити. 
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «Ріальто» на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з сплатою судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 187,66 грн, пропорційно задоволених позовних вимог та апеляційної скарги. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ніколенко Максим Євгенович, задовольнити частково. 
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2024 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 16 800 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту ( грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 28 лютого 2021 року 27 червня 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 4 200 (чотири тисячі двісті) грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 28 лютого 2021 року по 27 лютого 2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Рішення змінити в частині стягнутого з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» загального розміру заборгованості за Договором № 210128-34056-1 від 28 січня 2021 року, станом на 22 серпня 2023 року, із зменшенням розміру заборгованості з 23 188 грн до 10 588 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 
Змінити рішення в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» судового збору, зменшивши цей розмір з 2 684 грн до 1 225 (одна тисяча двісті двадцять п`ять) грн 56 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на користь ОСОБА_1 судовимй збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) грн 66 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 08 жовтня 2024 року.

Головуючий:
Судді: