Номер провадження: 33/813/2010/24
Справа № 496/3012/24 
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2024 року                                                                 м. Одеса
       
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Токарєва В.В. на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 07.05.2024 року, якою: 
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір 605,60 грн. 
Згідно з оскарженою постановою, 07.04.2024 року, о 10:22 год., водій ОСОБА_1 за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога М-05 «Київ-Одеса», 452 км + 800м, керував транспортним засобам «NISSAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці у встановленому порядку, із застосуванням приладу «Alcotest Drager 7510 AKLM-0428», тест №1827, результат 0,26 ‰.
Не погоджуючись із постановою судді, захисник Токарєв В.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, просить її скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник послався на те, що суддя місцевого суду безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України він не порушував.
Захисник зазначає про порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння, а також не врахування похибки в діапазоні від 0 до 0,8 проміле становить 0,06 проміле.
Крім того, в апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки про оскаржену постанову ОСОБА_1 дізнався лише 10.05.2024 року із сайту «Судова влада», а копію постанови Одеського апеляційного суду від 24.06.2024 року ОСОБА_1 та його захисник не отримували, про її існування дізнались 04.07.2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника Токарєва В.В., які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не подавали.
При цьому, захисник Токарєв В.В. подав заяву про проведення судового засідання за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.
Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого  в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом  сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд приходить до висновку про таке.
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційним судом встановлено таке.
Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
07.05.2024 року суддею місцевого суду було винесено оскаржену постанову, без участі ОСОБА_1 та його захисника.
Відповідно до супровідного листа від 08.05.2024 року копія постанови місцевим судом надсилалась захиснику Токарєву В.В., однак відсутнє підтвердження про отримання її адресатом (а.с.21).
В апеляційній скарзі захисник вказує, що ОСОБА_1 про постанову дізнався 10.05.2024 року із сайту «Судова влада».
Матеріали справи інформації на спростування вказаних доводів не містять. 
16.05.2024 року згідно трекінгу «Укрпошти» захисником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на постанову місцевого суду, яка була отримана та зареєстрована судом 23.05.2024 року. 
17.06.2024 року матеріали справи надійшли до апеляційного суду.
Автоматизованим розподілом судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 18.06.2024 року, справу розподілено для розгляду судді Назаровій М.В. 
24.06.2024 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника Токарєва В.В. в інтересах ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із не підтвердженням повноважень захисника на подання апеляційної скарги, а саме не долученням до апеляційної скарги засвідченого підписами сторін витягу з договору про надання правової допомоги. 
26.06.2024 року копію вказаної постанови апеляційним судом направлено на електронну адресу захисника, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.50).
В подальшому, 04.07.2024 року згідно трекінгу «Укрпошти», не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, захисник Токарєв В.В. повторно подав апеляційну скаргу, із усунення недоліків, та із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка була зареєстрована місцевим судом 12.07.2024 року (а.с.51-63).
З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя. 
Щодо доводів про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційним судом враховується таке. 
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Відповідно до п.п. а) п.2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водночас, порушення вказаного пункту Правил передбачає встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідальність за ч.1 ст.130 цього Кодексу.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Із долучених Управлінням патрульної поліції в Одеській області до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що водій ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», погодився із його показниками, будь-яких заперечень не висловлював.
Так, із відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 07.04.2024 року, зокрема: повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя; пропозиція йому проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці; добровільне погодження ОСОБА_1 на проходження огляду; роз`яснення працівником поліції порядку проходження такого огляду; сам порядок проходження огляду на місці та згода останнього з результатами «Драгеру», а тому відеозапис беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимим. 
Таким чином, зміст подій зафіксованих на відеозаписі повністю узгоджуються з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису стороною захисту апеляційному суду не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. 
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та не встановив всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та відповідно, дійшов необґрунтованого висновку про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.
Так, суд першої інстанції послався як на докази доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №905457 від 07.04.2024 року; висновок тесту приладу «Drager 7510 Alcotest», показники якого склали 0,26%о; акт огляду на стан алкогольного сп?яніння; та відеозапис з боді-камер працівників патрульної поліції.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно роздруківки спеціального технічного засобу, який міститься на а.с.4, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest -7510», 07.04.2024 року, о 10:32 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога М-05 «Київ-Одеса», 452 км + 800м, результат огляду склав 0,26 ‰. Вказана роздруківка має відомості про дату, час та місце огляду, дату останнього градуювання, анкетні відомості ОСОБА_1 , підпис посадової особи патрульної поліції. 
Судом першої інстанції не були виконані вимоги ч.1 ст. 280 КУпАП, згідно з якими орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, серед іншого, чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення…, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи
Так, відповідно до настанови з експлуатації газоаналізатору для вимірювання вмісту алкоголю у вдихуваному повітрі «Drager Alcotest-7510», для вказаного спеціального технічного засобу встановлено границі допустимої похибки під час експлуатації для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі, зокрема абсолютна похибка складає ±0,03 мг/л у діапазоні від 0 до 0,4 мг/л.  
Згідно п.6 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі ? спеціальні технічні засоби).
Відповідно до п.7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Проте, при проведенні працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та складання за його результатами протоколу про адміністративне правопорушення, не були виконані наведені вимоги, що в свою чергу залишилось поза увагою судді районного суду.
Так, згідно положень статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VII, якою визначено основні терміни, що вживаються у даному Законі, зокрема:
- калібрування ? це сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу (п.10 ч.1 ст.1);
- повірка засобів вимірювальної техніки ? це сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам (п.18 ч.1 ст.1).
Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції з використанням спеціального технічного засобу «Drager» прилад Alcotest 7510», і згідно роздруківки даного приладу (а.с. 4), останнє калібрування вказаного технічного засобу проводилось 13.06.2023 року, що вказує на недопустимість даного доказу, оскільки з часу останнього калібрування приладу, за допомогою якою працівниками поліції проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння водія, пройшло понад 6 (шість) місяців, що виключало можливість використання працівниками полії вказаного спеціального технічного засобу.
Відповідно до Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу «Drager» Alcotest 7510» інтервал технічного обслуговування приладу становить 6 (шість) місяців. При цьому, перевірка точності проводиться лише уповноваженим персоналом. Разом з тим, в матеріалах провадження відсутні докази на проведення відповідної перевірки уповноваженими особами сервісної служби. 
За таких обставин апеляційний суд вважає безпідставними посилання судді районного суду на Акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, як на доказ перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, оскільки зазначений Акт огляду був складений за результатами застосування спеціального технічного засобу «Drager» Alcotest 7510», тест №1827 від 07.04.2024 року (а.с. 5), останнє калібрування якого мало місце 13.06.2023 року, оскільки ці докази не відповідають критерію допустимості.
Враховуючи, що результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу склав 0,26‰, такий результат, на переконання апеляційного суду, перебуває в межах допустимої похибки спеціального технічного засобу «Drager Alcotest-7510», який не проходив відповідної технічної перевірки, а тому встановлений результат не може бути допустимим доказом перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні та допустимі докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за викладеними в протоколі обставинами.  
Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію Суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, досліджені апеляційним судом докази, які вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини, оскаржена постанова у відповідності до положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
постановив:

Задовольнити клопотання захисника Токарєва В.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та поновити строк на оскарження постанови. 
Апеляційну скаргу захисника Токарєва В.В. – задовольнити. 
Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 07.05.2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП – скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду     Р.І. Котелевський