ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

03 жовтня 2024 року 	м.Суми	

Справа №577/1411/24 
Номер провадження 22-ц/816/1325/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2024 року в складі судді Кравченка В.О., постановлену в м. Конотоп,

                                                        В С Т А Н О В И В:

18 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про захист честі та гідності.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про захист честі та гідності повернуто автору звернення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу на розгляд до суду першої інстанції у складі іншого складу суду.
Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять документа, який би надавав право ОСОБА_1 звертатися до суду від іменні ОСОБА_3 , у зв`язку з чим на підставі пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України позовна заява вважається неподаною і повертається заявнику.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , у якому просив: 
- заборонити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживати у будинку по АДРЕСА_1 і зобов`язати їх переїхати на постійне місце проживання у с. Красне Конотопського району, де проживає другий їх син;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 300000000 грн в рахунок погашення моральної шкоди.
Як вбачається із тексту заяви ОСОБА_1 звернувся до суду на захист прав жительки села ОСОБА_3 . Проте матеріали справи не містять документа, який би надавав право ОСОБА_1 звертатися до суду від імені ОСОБА_3 .
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про захист честі та гідності повернуто автору звернення.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року (далі - Конвенція).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить статтю 6 Конвенції як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Згідно з частиною 2 статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Частиною 7 статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 статті 60 ЦПК України).
Згідно з частиною 1 статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.
Пунктом 1 частини 4 статті 185 ЦПК України передбачено, що якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, то вона підлягає поверненню.
Аналіз наведеної норми дає підстави зробити висновок, що суд позбавлений можливості вчиняти будь-які процесуальні дії, якщо позовну заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, окрім як повернення позовної заяви.
В свою чергу матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1 на представлення її інтересів та звернення до суду з даним позовом. Таких доказів також не надано і до суду апеляційної інстанції.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять документа, який би надавав право ОСОБА_1 звертатися до суду від імені ОСОБА_3 , у зв`язку з чим наявні підстави для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Водночас, слід наголосити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Отже, колегія суддів встановила, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують.
Судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367-369, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов