П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
04 грудня 2024 року                                                                                         м. Київ
Справа № 752/13269/22
Провадження: № 22-ц/824/16632/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,
суддів Мережко М. В., Нежури В. А.,
секретар Сакалош Б. В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Антосини Романа Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 
на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шевченко Т. М.,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп", про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
у с т а н о в и в:
 
            У вересні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що за ОСОБА_2 на праві власності було зареєстровано транспортний засіб марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID» ДН НОМЕР_1 , 04.05.2022 року о 09.21 год водій, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS» ДН НОМЕР_2 , по вул. Столичне шосе в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів безпечного об`їзду, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID» ДН НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП автомобіль марки «DAEWOO LANOS» було забезпечено згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР/2562453, укладеного з ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп".  Так, страховиком проведено на користь ОСОБА_3 виплату страхового відшкодування у сумі 124 000 грн. Проте, згідно звіту про вартість матеріального збитку від 31.05.2022 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID», становить 827 704,63 грн. Оскільки у добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати завдану шкоду, просить стягнути з ОСОБА_1 різницю між сплаченим страховим відшкодуванням та розміром завданої матеріальної шкоди у розмірі 703 704,63 грн.
Рішенням Голосіївського районного м. Києва від 10 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 703 704,63 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 7 037,06 грн. судового збору.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Антосина Р. С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, рішення суду першої інстанції просив скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що станом на 16.04.2024 року інформацію про продаж автомобіля позивачки було розміщено на сайті «Auto.ria», де вказана вартість автомобіля 43 500 доларів США, є що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ  на момент ДТП становить 1 272 375 грн, проте зазначені обставини судом не досліджувались, при цьому транспортний засіб позивачкою було відчужено, та отримано за цей правочин прибуток у невідомому розмірі, який може перевищувати ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу. Окрім того, представником позивача не надано жодної інформації про проведення позивачкою відновлювального ремонту транспортного засобу. Окрім того, просить апеляційний суд встановити реальну вартість продажу автомобіля «TOYOTA RAV-4 HYBRID» позивачкою шляхом витребування відповідної інформації з головного сервісного центру МВС України та допиту з даного приводу позивача.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Старенький С. Є. в інтересах ОСОБА_2 доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважав необґрунтованими, зазначив, що жодних доказів, на які посилається скаржник, в суді першої інстанції заявлено  не було, відтак суд не повинен був досліджувати і враховувати такі доводи скаржника. Щодо заявлених клопотань скаржника, вважає такі клопотання некоректними та необґрунтованими, а тому, такими, що не підлягають задоволенню.
В судовому засіданні адвокат Антосина Р. С. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, з викладених у ній підстав.
Адвокат Старенький С. Є. в інтересах ОСОБА_2 доводи викладені в апеляційній скарзі, вважав необґрунтованими, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04.05.2022 року о 09.21 год водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «DAEWOO LANOS» державний номер НОМЕР_2 , по вул. Столичне шосе в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів безпечного об`їзду, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID» державний номер НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.
Транспортний засіб марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID», державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 (а. с. 15).
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до звіту № 12/05/22 про оцінку матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу, складеного 31.05.2022 року фізичною особою - підприємцем суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту КТЗ (з ПДВ 20%) - 755 620,19 грн; величина втрати товарної вартості КТЗ з ПДВ - 72 084,44 грн; ринкова вартість КТЗ на дату оцінки без врахування отриманих пошкоджень - 1 166 631,63 грн; вартість матеріального збитку (з ПДВ 20 % на замінні складові та матеріали) - 827 704,63 грн (а. с. 23-27).
Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS» державний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" згідно договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-2562453, відповідно до якого страхове відшкодування за шкоду, завдану майну, становить 130 000 грн, розмір франшизи - 2600 грн.
Відповідно до платіжного доручення № ЗР041755 від 10.06.2022 року, ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 124 000 грн (а. с. 108).
Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що має право на відшкодування за рахунок відповідача різниці між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відтак, просила стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 703 704,63 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.
Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.
Відповідно до звіту № 12/05/22 про оцінку матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу, складеного 31.05.2022 фізичною особою - підприємцем суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту КТЗ (з ПДВ 20%) - 755 620,19 грн; величина втрати товарної вартості КТЗ з ПДВ - 72 084,44 грн; ринкова вартість КТЗ на дату оцінки без врахування отриманих пошкоджень - 1 166 631,63 грн; вартість матеріального збитку (з ПДВ 20 % на замінні складові та матеріали) - 827 704,63 грн (а. с. 23-27).
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 27846/23-54 від 05.01.2024 року, складеного головним судовим експертом відділу транспортно-товарознавчих досліджень лабораторії інженерно-транспортних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень першого класу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Єрмоленком О.О., вартість відновлювального ремонту - 834 904,99 грн; втрата товарної вартості внаслідок ремонту - 86 647,7 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «TOYOTA RAV-4 HYBRID» номерний знак НОМЕР_1 , - 921 552,69 грн (а. с. 162-174).
Як убачається з матеріалів справи, судом обгрунтовано прийнято висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 27846/23-54 від 05.01.2024 року, як такий, що не викликає обґрунтованих сумнівів у його правильності, обґрунтованості та узгодженості з іншими доказами у справі, вартість матеріального збитку за яким складає 921 552, 69 грн.
            Поряд з цим, оскільки суд, згідно положень статті 13 ЦПК України здійснює розгляд справи в межах заявлених вимог, а позивачкою в ході судового розгляду заяви про збільшення позовних вимог не подавалось, дійшов обґрунтованого висновку про те, що різниця завданої позивачу шкоди підлягає стягненню з відповідача як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 755 620, 19 грн.
            Доводи про те, що позивачка відчужила автомобіль та не надала при цьому суду доказів вартості такого відчуження, а також не надала доказів вартості ремонту автомобіля колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.
            Так, позивачкою не заперечується факт відчуження автомобіля, більш того, остання повідомила про такий факт в ході судового розгляду.
Відповідно до видаткової накладної № 29.04.2022 року № 0000000108, виданої ТОВ «Автосаміт ЛТД» та висновку експерта № 27846/23-54 ціна придбаного автомобіля дорівнювала 1 266 426 гривень. Автомобіль було фактично зареєстровано 03.05.2022 року, ДТП відбулось 04.05.2022 року. Тобто, автомобіль перебувавв експлуатації один день, а тому є очевидним той факт, що його вартість суттєво не змінилась. 
Так, своїми діями ОСОБА_1 наніс шкоду цьому автомобілю на суму 827 704 гривні 63 копійки.
Відповідачем було обрано спосіб захисту у спосіб проведення відповідної транспортно-товарознавчої експертизи, яка призначалась судом за його клопотанням. Така експертиза проводилась саме у зв`язку з незгодою із сумою нанесеної матеріальної шкоди.
Поряд з цим, важливим є і той факт, що за результатами проведення експертизи було встановлено, що  ОСОБА_2  пред`являючи позов, фактично заявила до відшкодування меншу суму, аніж було встановлено експертом. Так, позивач виходила з суми в 827 704 грн 63 коп нанесеної шкоди, в той час як експерт у висновку визначив суму шкоди в розмірі 921 552 грн 69 коп. Тобто, фактично була нанесена шкода в більшому розмірі, ніж заявлено в позовній заяві.
Окрім того, скаржник повідомляє про те, що на інтернет-сайті «autoria» 16.04.2024 року розміщено інформацію про продаж автомобіля «TOYOTA RAV-4 HYBRID» з номерним знаком НОМЕР_3 , де вартість автомобіля становить 43 500 доларів США. На підставі чого, скаржник просив долучити такі докази до матеріалів справи,а  також витребувати відповідну інформацію з Головного сервісного центру МВС України. 
Відповідно до вимог статті 81 ЦПКУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до вимог статті 83 ЦПКУ сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Копії, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. 
Відповідно до вимог статті 367 ЦПКУ докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтовує причини неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції, не надає доказів підтвердження отримання даної інформації з офіційних джерел, відтак, колегія суддів вважає що такі докази не підлягають долученню до матеріалів справи, окрім того, ураховуючи, що рішення у справі ухвалено 10.04.2024 року, а відповідач посилається на доводи, які мали місце після ухвалення рішення у справі (16.04.2024 року), колегія суддів вважає, що такі доводи виходять за межі предмету позову, відтак є неприйнятними.
Окрім того, колегія суддів відмічає, що факт відчуження автомобіля та вартість такого відчуження у даному випадку будь-якого правового значення не має, оскільки, в силу положень статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
З огляду на викладену норму закону, така відповідальність правопорушника є справедливою та виправданою, адже фактично майно позивачки знищене не було. Отже, оскільки ОСОБА_5 зазнала майнових втрат та надала на підтвердження збитків відповідний звіт, отримання коштів від винної особи та розпорядження такими коштами є безумовним правом позивачки, оскільки відшкодування таких збитків здійснюється незалежно від факту відчуження автомобіля.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження та оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Антосини Р. С. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року залишенню без змін.
Керуючись  ст.ст. 367, 368, 374, 375,  381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Антосини Романа Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.   
 
Повне судове рішення складено 13 грудня 2024  року.

Головуючий                                                                                             Т. О. Невідома

 
Судді                                                                                                         В. А. Нежура

 
                                                                                                                   В. В. Соколова