УХВАЛА
 
16 грудня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 754/4395/19
 
провадження № 61-15865ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до Акціонерного товариства «Київський радіозавод» про скасування розпорядження і наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати 
і середньої заробітної плати, процентів та моральної шкоди, зобов`язання повернути майно і провести перерахунок виплат при звільненні,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Київський радіозавод» про скасування розпорядження і наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати і середньої заробітної плати, процентів та моральної шкоди, зобов`язання повернути майно і провести перерахунок виплат при звільненні.
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 
2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, він подав апеляційну скаргу.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.
 
У листопаді 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду 
м. Києва від 11 липня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду 
від 02 жовтня 2024 року, у якій він просить оскаржувані рішення скасувати 
та передати справу на розгляд суду першої інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Щодо касаційного оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва 
від 11 липня 2024 року
 
Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої               статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити  у касаційному порядку:
1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;
2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;
3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року 
у апеляційному порядку по суті не переглядалося, що виключає можливість його перегляду в касаційному порядку.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у частині оскарження рішення Деснянського районного суду 
м. Києва від 11 липня 2024 року слід відмовити.
 
Щодо касаційного оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року
 
Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги встановлено статтею 356 ЦПК України.
 
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 357 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки скарги в строк, наданий судом, скарга вважається неподаною та повертається.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Підставою для залишення апеляційної скарги без руху стало порушення вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України щодо її форми і змісту.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала у зв`язку з подачею матеріалів на усунення недоліків апеляційної скарги за допомогою електронної пошти без застосування цифрового підпису.
 
Встановивши, що заявник не виконав вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 16 серпня 2024 року, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
 
Мотивуючи підстави для повернення матеріалів апеляційної скарги, суд керувався тим, що відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
 
Крім того, відповідно до підпункту 8.2.23. Положення про порядок використання ресурсів локальної комп`ютерної мережі в Державній судовій адміністрації України, територіальних управліннях Державної судової адміністрації України, місцевих та апеляційних судах загальної юрисдикції, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 04 грудня 2013 року № 164, обробці не підлягають електронні листи, в яких відсутня зворотна електронна адреса, зворотна адреса невідома та в тексті листа відсутній підпис, за яким можливо ідентифікувати відправника. Відкривати файли, що приєднані до таких електронних листів, суворо забороняється.
 
Отже, оскільки у апеляційного суду була відсутня можливість ідентифікувати автора документа, за відсутності електронного цифрового підпису на відповідному документі його автора, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав поданий апелянтом документ таким, що не має юридичної сили та, за відсутності підстав для обліку такого документа, правомірно повернув скаргу ОСОБА_1 .
 
Верховний Суд також вважає за доцільне навести відповідні норми, які регулюють порядок звернення до суду засобами електронного документообігу.
 
Відповідно до частини восьмої статті 14 ЦПК України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.
Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.
 
Згідно з пунктом 16 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, цим положенням, а також випадків, коли суд до якого подаються документи та докази не інтегровано до Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 лютого 2021 року у справі 
№ 9901/335/20 (провадження № 11-361заі20) зробила висновок, що надсилання процесуальних документів до Верховного Суду в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеного за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису. Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через «Електронний кабінет». 
 
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 43 ЦПК України документи (у тому числі, процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі                            з використанням ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням ЄСІТСв порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
 
Апеляційний суд встановив, що матеріали апеляційної скарги не містять відомостей про підписання документів електронним цифровим підписом із застосуванням посиленого сертифіката відкритого ключа та доказів перевірки електронного цифрового підпису, із використанням підсистеми «Електронний суд», що позбавляє суд можливості встановити дотримання заявником вимог щодо обов`язкового підписання процесуального документа особою, яка її подає, та свідчить про використання заявником не передбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду.
 
Верховний Суд зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє заявника права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог законодавства.
 
Підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні, тому право заявника на доступ до правосуддя судом апеляційної інстанції порушено не було.
 
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3                                   частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів                     у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження                    (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали  (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову                            у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення та касаційної скарги, вона                                   є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника                                      з висновками апеляційного суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389, пунктом 1 частини другої                        статті 394, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Київський радіозавод» про скасування розпорядження і наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати і середньої заробітної плати, процентів та моральної шкоди, зобов`язання повернути майно і провести перерахунок виплат при звільненні відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник