ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року
м. Київ
справа № 554/7288/22
провадження № 51-1410 км 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                           ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
прокурора                               ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Полтавського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020080230000326, за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Полтавського районного суду                    м. Полтави 20 травня 2021 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2021 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 28 днів,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за: ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;                   ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. 
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20 травня              2021 року та призначено остаточне покарання - 2 роки 10 днів позбавлення волі.
Вироком Полтавського апеляційного суду вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий, яким ОСОБА_6 призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4                 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі, а за ч. 4 ст. 185 КК України -                            5 років 1 місяць позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання -                     5 років 1 місяць позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20 травня 2021 року у виді 10 днів позбавлення волі та призначено остаточне покарання ОСОБА_6 - 5 років 1 місяць 10 днів позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишено без змін.
За обставин, встановлених судом та детально викладено у вироку суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за те, що 03 лютого 2023 року о 11:44 год, перебуваючи у приміщенні магазину за адресою:                              м. Полтава, вул. Володимира Козака, 8/1 , в умовах воєнного стану, повторно, шляхом вільного доступу, таємно намагався викрасти належне ТОВ «Вигідна Покупка» майно на загальну суму 298 грн, проте не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений охоронцем магазину.
05 січня 2023 року близько 12:20 год, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину за адресою: вул. Шевченка, 23, у м. Полтава , в умовах воєнного стану, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з торгівельних полиць викрав належне ТОВ «Вигідна Покупка» майно вартістю 398 грн.
20 січня 2023 року приблизно о 12:50 год ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину за адресою: вул. В. Козака, 8/1, у м. Полтава , в умовах воєнного стану, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з торгівельних полиць викрав належне ТОВ «Вигідна Покупка» майно загальною вартістю                     458 грн.
26 червня 2022 року о 15:11 год ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину за адресою: вул. Європейська, 28-а, в м. Полтава , в умовах воєнного стану, повторно таємно викрав належне ТОВ «АТБ-маркет» майно на загальну суму 401,70 грн.
27 червня 2022 року близько 08:20 год ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину, що знаходиться за адресою: вул. Європейська, 185, в м. Полтава , в умовах воєнного стану, повторно таємно викрав належне ТОВ «Сільпо-Фуд» майно загальною вартістю 398 грн.
08 жовтня 2022 року приблизно о 13:50 год ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора», який належить та розташований за адресою:                      м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 43 , в умовах воєнного стану, повторно таємно намагався викрасти з полиць торгових стелажів належне ТОВ «Вигідна Покупка» майно загальною вартістю 277 грн, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був зупинений працівниками магазину.
16 жовтня 2022 року близько 13 години ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 69 , в умовах воєнного стану, повторно таємно шляхом вільного доступу викрав належне ТОВ «Вигідна Покупка» майно загальною вартістю 298 грн.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , за її змістом, просить змінити вирок апеляційного суду та пом`якшити призначене йому покарання. Обґрунтовуючи вимоги своєї скарги наводить доводи щодо наявності, на його думку, достатніх підстав та даних про його особу для призначення більш м`якого покарання.  
Позиції інших учасників судового провадження
Під час касаційного розгляду прокурор вважала, що судові рішення щодо ОСОБА_6 підлягають скасуванню, а кримінальне провадження закриттю в зв`язку з тим, що набули чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність. Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_6 у 2022 та у                2023 роках за всіма епізодами була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень ПК України настає кримінальна відповідальність, а саме 2481 грн та 2684 грн, відповідно, то кримінальне провадження щодо останнього підлягає закриттю.
Мотиви Суду
Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
При цьому положеннями ч. 2 ст. 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Так, у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не погоджується з призначеним покаранням та просить його пом`якшити, змінивши вирок апеляційного суду. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).
Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить                        від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.
Згідно з ч. 5 підрозд. 1 розд. ХХ ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пунктами 169.1.1, 169.1 ст. 169 розд. IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 вчинив 08, 16 жовтня, 26, 27 червня 2022 року, 05 січня та 20 січня, 03 лютого 2023 року.
Згідно із Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на                        01 січня 2022 року становив 2481 грн, відповідно податкова соціальна пільга та неоподатковуваний мінімум доходів громадян становили 1240,5 грн.
Відповідно до Закону України від 3 листопада 2022 року № 2710-IX «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року становив 2684 грн, відповідно податкова соціальна пільга та неоподатковуваний мінімум доходів громадян становили 1342 грн.   
Таким чином, з огляду на зміст положень ПК України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн у 2022 році та 2684 грн у 2023 році.
З матеріалів кримінального провадження установлено, що діями ОСОБА_6  було заподіяно матеріальну шкоду ТОВ «Вигідна Покупка» у розмірах 277 грн,           298 грн, 398 грн, 458 грн, 298 грн; ТОВ «АТБ-маркет» у розмірі 401, 70 грн; ТОВ «Сільпо-Фуд» у розмірі 398 грн. 
Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові  від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24) дійшла висновку, що Закон № 3886 IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.
Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі.
У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пунктами 169.1.1, 169.1 ст. 169 розд. IV ПК України.
Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом установлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ст. 284 КПК України, у порядку п. 1-2 ч. 2 цього ж положення Кодексу.
Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України постановлюється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.
За статтею 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Ґрунтуючись на положенні ч. 1 ст. 434 КПК України, касаційний розгляд здійснюється згідно з правилами розгляду в суді апеляційної інстанції з урахуванням особливостей, передбачених гл. 32 вказаного Кодексу. Взявши до уваги позицію засудженого під час розгляду провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 479-2 КПК України, суд касаційної інстанції при цьому має керуватися ст. 440 КПК України.
За приписами ст. 440 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Підсумовуючи викладене, враховуючи, що вартість таємно викраденого ОСОБА_6 майна за всіма епізодами крадіжок була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX і положень ПК України настає кримінальна відповідальність, а саме 2481 грн та 2684 грн у 2022 та 2023 роках, відповідно, то колегія суддів вважає, що з огляду на передбачений ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, інкриміновані ОСОБА_6 діяння не підпадають під кримінально карані, передбачені Особливою частиною КК України, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю.
Проте, беручи до уваги, що в касаційній скарзі засуджений просив змінити лише вирок апеляційного суду, а колегія суддів дійшла висновків про закриття кримінального провадження, то останнє на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України підлягає закриттю судом, оскільки втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння; а вирок суду першої інстанції в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України та вирок суду апеляційної інстанції - скасуванню.
Керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково. 
Вирок Полтавського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року та в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України вирок Октябрського районного суду м. Полтави від                             21 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України щодо ОСОБА_6 закрити.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                       ОСОБА_3