СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року                                           м. Харків                        Справа № 922/820/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М. , суддя  Мартюхіна Н.О.
за участю секретаря судового засідання  Фурсової А.М.
за участю представників сторін:
ТОВ "Коллект Центр" – Арсемікова І.В., адвокат за довіреністю №72 від 07.02.2024
арбітражний  керуючий  – Корольов В.В., свідоцтво № 942 від 11.07.2013, ухвала ГСХО від 11.06.2024 
представника боржника - Іванченко А.В., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1559509 від 19.11.2024
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (вх.№ 2481Х/2) 
на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 про відмову у визнанні кредиторських вимог ТОВ "Коллект Центр" (повний текст ухвали складено 08.10.2024, суддя Міньковський С.В.) та 
на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 (попереднє засідання) (повний текст ухвали складено 08.10.2024, суддя Міньковський С.В.),         
у справі №922/820/24,
за заявою ОСОБА_1 , 
про неплатоспроможність ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/820/24 відхилено у повному обсязі грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 13 625,20 грн. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 (попереднє засідання) визнано наступний розмір грошових вимог кредиторів: гр. ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму 192 172,99 грн та 6 056,00 грн судового збору. 
Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.10.2024, постановленої за результатом розгляду грошових вимог ТОВ "Коллект Центр" та ухвалою від 03.10.2024, яка постановлена судом у попередньому засіданні, ТОВ "Коллект Центр" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/820/24 про часткове визнання грошових вимог кредитора та постановити нову ухвалу, якою задовольнити кредиторські вимоги ТОВ "Коллект Центр" до боржника в повному обсязі; внести зміни в ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 (попереднє засідання) та внести ТОВ "Коллект Центр" до реєстру кредиторів.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає про наступне:
-           відповідно до п. 12 договору №75335236  від 16.08.2021, договір укладено дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заявка на видачу позики та оформлення договору відбувається через сайти компаній, а підпис клієнта реалізується через Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, циферно-буквений код якого направляють через смс;   дані ідентифікатори вказані в самому договорі вже після фактичної верифікації, яку здійснює позичальник, їх можливо перевірити через систему компанії, яка безпосередньо  видавала позику. Дані твердження підтверджуються додатками, наданими з заявою з грошовими вимогами до боржника. Разом з цим, ні судом, ні боржником (його представником), арбітражним   керуючим, жодних запитів чи заперечень з приводу методики підписання цього договору ТОВ  «Коллект Центр»  не надано;
- суд зазначив про неотримання первинних бухгалтерських документів щодо проведення господарської операції з надання коштів у позику за договором. Разом з цим, судом не враховано додаток №2 до заяви з грошовими вимогами до боржника. Отже, твердження представника боржника, боржника, арбітражного керуючого та суду про те, що договір не був укладений, а кошти не були перераховані позичальнику є наслідком недостатнього дослідження матеріалів справи;
-  при подачі заяви про неплатоспроможність боржником самостійно зазначено про заборгованість перед ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (код 39861924, адреса: 01010, м. Київ, пл. Арсенальна, буд. 1-Б) на загальну суму 23 809,78 грн,  з якої основний борг 4000,00 грн, відсотки 19809,78 грн та яка виникла на підставі договору позики №75535236  від 16.08.2021, що також відображено в ухвалі Господарського суду Харківської області від 11.06.2024 та на підставі заборгованості за даним договором відкрито провадження про неплатоспроможність боржника. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Коллект Центр" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/820/24 про відмову у визнанні кредиторських вимог ТОВ "Коллект Центр" та ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/820/24 (попереднє засідання). Розгляд справи призначено на 03.12.2024. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 15 днів з дня вручення даної ухвали. Витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/820/24. Повідомлено, що участь сторін у судовому засіданні не є обов`язковою. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник боржника вважає про наявність підстав для повернення апеляційної скарги апелянту на підставі п.  4 ч. 5 ст. 260 ГПК України, оскільки ТОВ «Коллект Центр» оскаржується ухвала Господарського суду Харківської області, прийнята за результатами розгляду вимог окремого кредитора. В той же час, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства така ухвала не може бути оскаржена  окремо від ухвали господарського суду, прийнятої за результатами попереднього засідання. 
Наголошує, що долучений до заяви з грошовими вимогами договір позики №75535236  від 16.08.2021 не містить підпису боржника; до заяви з грошовими вимогами кредитором не долучено доказів ознайомлення ОСОБА_1 з умовами договору позики №75535236  від 16.08.2021; кредитором не доведено направлення боржнику одноразового ідентифікатора для укладення договору, не доведено, якого тексту та змісту був одноразовий ідентифікатор; кредитором не доведено факту передачі коштів боржнику; розрахунки кредитора є відображенням власних математичних розрахунків та не є первинними документами, що підтверджують передачу коштів боржнику.
Вважає, що зазначення боржником у заяві про відкриття справи про неплатоспроможність у конкретизованому списку кредиторів ТОВ  «Коллект Центр», не є визнанням вимог цих кредиторів, а є лише виконанням боржником вимог ч. 3 ст. 116 Кодекс України з процедур банкрутства щодо необхідності надання до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство конкретизованого списку кредиторів боржника із зазначенням суми грошових вимог кредиторів. 
Зважаючи на вказані доводи просить апеляційну скаргу ТОВ  «Коллект Центр» на           ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/820/24,           якою відхилено  вимоги кредитора – повернути; якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для задоволення п.1 відзиву, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу  Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 про відхилення вимог ТОВ  «Коллект Центр» залишити  без змін.
          У наданому до суду запереченні на апеляційну скаргу керуючий реструктуризацією Корольов В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, оскаржувані ухвали від 03.10.2024 просить залишити без змін.
У судовому засіданні 03.12.2024, яке проходило в режимі відеоконференції, представник ТОВ  «Коллект Центр» вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити апеляційну скаргу.
Представник боржника проти задоволення апеляційної скарги ТОВ  «Коллект Центр» заперечував з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. Керуючий реструктуризацією  Корольов В.В. просив  суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвали Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 залишити  без змін.
Інші учасники справи про банкрутство у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвал суду першої інстанції, заслухавши у судовому засіданні представників сторін колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.06.2024 відкрито провадження у справі фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; керуючим реструктуризацією боржника призначено арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; попереднє судове засідання призначено на 08.08.2024.
Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 опубліковано 11.06.2024 за № 73395.
Після оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , у строк, встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до суду надійшли заяви з грошовими вимогами до боржника від наступних кредиторів, зокрема, від АТ "Універсал Банк" на суму 125 503,40 грн та судового збору в розмірі 4 844,80 грн,  від гр. ОСОБА_2 на суму 192172,99 грн та 6056,00 грн судового збору та від ТОВ "Коллект Центр" на суму 13 625,20 грн та 6056,00 грн судового збору. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.07.2024 прийнято заяву ТОВ "Коллект Центр" (вх.№ 17866 від 15.07.2024) з грошовими вимогами до боржника до розгляду в попередньому засіданні господарського суду. 
Зобов`язано керуючого реструктуризацією, з урахуванням розгляду заяви боржником, розглянути заяву кредитора та письмово повідомити про результати розгляду заявника та суд до дати проведення попереднього засідання.
Зобов`язано кредитора за три дні до судового засідання через канцелярію суду надати правове та документальне обґрунтування заявлених вимог до боржника; оригінали документів доданих до заяви (для огляду); розрахунок заборгованості, яка виникла до моменту порушення провадження у справі про банкрутство.
Представник боржника у повідомленні про результат розгляду вимог кредитора від 31.07.2024 повідомив, що вимоги кредитора не визнаються боржником у повному обсязі
Керуючий реструктуризацією, арбітражний керуючий Корольов В.В., у письмовому повідомленні від 06.08.2024 про розгляд вимог кредитора ТОВ  «Коллект Центр»  вимоги кредитора не визнав у повному обсязі, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів укладення договору.
Звертаючись до господарського суду з грошовими вимогами до боржника ТОВ "Коллект Центр" повідомляло, що 16.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (далі - позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено Договір позики №75335236 від 16.08.2021. 
27.01.2022 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Вердикт капітал" було укладено Договір №27/01/2022 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "Вердикт капітал" право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75335236 від 16.08.2021, що був укладений між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 .
10.01.2023  між ТОВ "Вердикт капітал" та ТОВ "Коллект центр"  укладено договір №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023, в тому числі за Договором позики №75335236 від 16.08.2021, що був укладений між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 .
Посилаючись на вказані обставини та докази, надані на їх підтвердження, кредитор зазначав про набуття ним права вимоги до боржника та просив визнати кредиторські вимоги ТОВ "Коллект центр"  до ОСОБА_1 в сумі  13      625,20 грн,  які складаються з заборгованості за договором позики №75335236 від 16.08.2021, з яких 4      000,00 грн – сума боргу, 9      552,00 грн – заборгованість за відсотками, 9,20 грн – заборгованість за 3% річних, 64,00 грн – заборгованість за нарахованими інфляційними збитками, а також судовий збір у розмірі 6     056,00 грн.
На підтвердження грошових вимог до боржника за договором позики №75335236 від 16.08.2021 кредитором надано до суду:  копію договору позики №75335236 від 16.08.2021, копію листа ТОВ "ФК "Фінекспресс" №01/07-2024-3/ТНПП від 01.07.2024, розрахунок заборгованості, договір факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022, акт приймання-передавання Реєстру боржників за Договором факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022, Реєстр боржників до Договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022, Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 з реєстром боржників.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/820/24 відхилено у повному обсязі грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 13 625,20 грн. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 (попереднє засідання) визнано наступний розмір грошових вимог кредиторів: гр. ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму 192 172,99 грн та 6 056,00 грн судового збору. 
Зокрема, в ході розгляду заяви ТОВ "Коллект Центр" з грошовими вимогами до боржника, що обґрунтовані невиконанням боржником договору позики №75335236 від 16.08.2021, та доданих до заяви документів, суд першої інстанції, посилаючись на норми ст. 628, 639, 1049, ч. 1 ст. 1054, ч. 2 ст. 1056-1  Цивільного кодексу України,  ст. 3, 11, 12  Закону України "Про електронну комерцію", виходив з того, що  в разі укладення електронного договору з використанням одноразового ідентифікатора, суб`єкт електронної комерції, що пропонує укласти договір має надіслати іншій стороні електронного правочину одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрову послідовність) засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі.
Як встановив суд, в даному випадку, суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір є позикодавець ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів".
Дослідженням наданих ТОВ "Коллект Центр" доказів суд першої інстанції  встановив, що заява про грошові вимоги до боржника не містить доказів передачі суб`єктами електронної комерції позичальнику - ОСОБА_1 одноразового ідентифікатору, який відповідно до п. 6 ч.1. ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" має являти собою дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. А на підставі поданих заявником доказів суд позбавлений можливості в повній мірі встановити, чи було направлено боржнику одноразовий ідентифікатор для укладення договору, якого тексту та змісту був ідентифікатор та яким чином суд може перевірити чинність електронно-цифрового підпису позичальника.
За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявником не доведено належність одноразового ідентифікатору саме ОСОБА_1 та, відповідно, не доведено факту підписання боржником договору позики №75335236 від 16.08.2021 на тих умовах, що долучені ТОВ "Коллект Центр" до суду. 
Крім того, місцевий господарський суд виходив з того, що за відсутності поданих заявником доказів, суд не в змозі встановити чи належить ОСОБА_1 особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора; не надано доказів, що боржник мав у розпорядженні будь-які дані (логін, пароль), які б давали змогу зайти в особистий кабінет та переглянути текст договору. 
Зважаючи на таке, суд дійшов висновку, що договір позики №75335236 від 16.08.2021 не містить підпису боржника та, відповідно до ст. 207 ЦК України не вважається укладеними, а тому не може бути підставою для визнання грошових вимог.
Крім того, за висновком суду, ТОВ "Коллект Центр" не отримано від ТОВ "Вердікт капітал" первинні документи, які підтверджують передачу коштів за договором. Отже, ТОВ "Коллект центр" не отримало первинних бухгалтерських документів щодо проведення господарської операції з надання коштів у позику за  договором позики №75335236 від 16.08.2021. 
За таких підстав місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявником не надано належних доказів на підтвердження господарської операції з надання коштів у позику за договором позики №75335236 від 16.08.2021. 
Ухвала суду від 03.10.2024, якою відхилено в повному обсязі грошові вимоги ТОВ "Коллект Центр" до фізичної особи       ОСОБА_1 у загальному розмірі 13 625,20 грн та ухвала попереднього засідання є предметом апеляційного перегляду. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд апеляційної інстанції ураховує таке.
Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.
Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою КУзПБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (ст. 113 КУзПБ).
За змістом ст. 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитором, серед іншого, є юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника - фізичної особи та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.
Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, ст. 45, 46, 47 КУзПБ.
Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (абз. 1 ч. 1 ст. 45 КУзПБ).
Кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів (ч. 6 ст. 45 КУзПБ).
Приписами ч. 1 ст. 46 КУзПБ передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.
Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, у тому числі у справі про неплатоспроможність фізичної особи, суд в силу наведених вище норм має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
Колегія суддів враховує усталені правові висновки Верховного Суду щодо порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії:
- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);
- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 01.03.2023 у справі № 902/221/23);
- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);
- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора,     виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18);
- розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу норм статей 45 - 47 Кодексу України з процедур банкрутства має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18);
- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18);
- сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (постанова від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).
- у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17). 
Як вбачається з наданих кредитором документів, грошові вимоги ТОВ "Коллект Центр" до боржника обґрунтовані невиконанням боржником умов договору позики №75335236 від 16.08.2021, укладеного ОСОБА_1 (далі - позичальник) з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", право вимоги за яким в подальшому набуто ТОВ "Коллект Центр".     
Згідно з частиною першою     статті 1054 ЦК України     за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до     статті 1055 ЦК України     кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно зі     статтею 207 ЦК України     правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з абзацом 2 частини другої     статті 639 ЦК України     договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом.
Закон України "Про електронну комерцію"     визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У     ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"     визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положення     ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"     передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до     Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої     статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»     електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. 
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»      електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до п.12 ч.1     ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За правилом частини восьмої     статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»     у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»     визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. 
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З системного аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що в разі укладення електронного договору з використанням одноразового ідентифікатора, суб`єкт електронної комерції, що пропонує укласти договір має надіслати іншій стороні електронного правочину одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрову послідовність) засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі. 
У підтвердження кредиторських вимог ТОВ "Коллект Центр" до заяви з грошовими вимогами надано копію договору позики №75335236 від 16.08.2021, з якого вбачається, що що 16.08.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (далі - позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено Договір позики №75335236 від 16.08.2021. Вказаний договір між сторонами укладено в електронному вигляді шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Відповідно до умов п. 1 договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі - Позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату  (проценти) від суми позики.
Відповідно до п. 2 договору, сума позики становить 4000,00 грн, строк позики – 30 днів, процентна ставка базова – 1,99 %, дата надання позики – 16.08.2021, дата повернення позики – 15.09.2021, знижена процентна ставка /день, % (застосовується відповідно до Програми лояльності) – 0,01%.
Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п. 12 договору);
Додатком №1 до договору позики є таблиця  обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 
В даному випадку, суб`єктом електронної комерції, що пропонував укласти договір був позикодавець - ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів". 
Договір позики №75335236 від 16.08.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"  та ОСОБА_1 укладений в електронному вигляді. Як вбачається з копії  договору, долученої кредитором до заяви з грошовими вимогами, цей договір підписано сторонами шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором як  з боку позикодавця, так і з боку  позичальника. 
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що заявка на видачу позики та оформлення договору відбувається через сайти компаній, а підпис клієнта реалізується через електронний підпис одноразовим ідентифікатором, циферно-буквений код якого направляють через смс;   дані ідентифікатори вказані в самому договорі вже після фактичної верифікації, яку здійснює позичальник, їх можливо перевірити через систему компанії, яка безпосередньо  видавала позику. 
Зі змісту договору позики №75335236 від 16.08.2021 вбачається, що він містить особисті та контактні дані позичальника (ПІБ, ідентифікаційний податковий номер, адресу, паспортні дані, адресу електронної пошти, засоби телефонного зв`язку). Також з боку позичальника договір підписано шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З урахуванням наданих апелянтом пояснень та приписів законодавства, що регулюють порядок укладення електронного договору шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора,  колегія суддів вважає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, отримання позичальником одноразового ідентифікатора,  підписання договору не було б можливим. 
В той же час, вказані апелянтом пояснення щодо порядку отримання позичальником одноразового ідентифікатора кредитором до суду першої інстанції не надавались.
Згідно з п. 1     ст. 512 ЦК України     кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У такому випадку, відповідно     ст. 514 ЦК України     до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до     ст. 517 ЦК України     первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З урахуванням приписів     ст. 517 ЦК України, доказами прав нового кредитора у зобов`язанні є документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення. Договір про відступлення права вимоги є реальним договором, тому право вимоги виникає і може бути визнано судом лише після передачі документів (як майна) про право вимоги (ч. 1     ст. 517 Цивільного кодексу України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 року у справі №904/9428/21.
В ході розгляду заяви ТОВ "Коллект Центр" з грошовими вимогами суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ "Коллект Центр"  не отримано від ТОВ "Вердікт капітал" первинні документи, які підтверджують передачу коштів за договорами. Тобто, ТОВ "Коллект центр" не отримало первинних бухгалтерських документів щодо проведення господарської операції з надання коштів у позику за  договором позики №75335236 від 16.08.2021. Отже, за висновком суду першої інстанції, заявником не надано належних доказів на підтвердження господарської операції з надання коштів у позику за договором позики №75335236 від 16.08.2021. 
Разом з цим, в апеляційній скарзі апелянт вважає, що зазначивши про неотримання первинних бухгалтерських документів щодо проведення господарської операції з надання коштів у позику за договором, суд не врахував додатки до заяви з грошовими вимогами до боржника, зокрема, додаток №2, яким підтверджується перерахування первісним кредитором коштів позичальнику за договором позики №75335236 від 16.08.2021. 
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції на час укладення договору позики) розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України     "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні",     "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. 
Продавець (виконавець, постачальник), оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.
За змістом п. 2 договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника.
На підтвердження доказів  про переказ коштів на платіжну картку боржника кредитором до заяви з грошовими вимогами надано лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінекспрес» за вих. №01/07-2024-3/ТНПП від 01.07.2024.
Згідно інформації вказаного листа ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» (надалі Компанія), яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфраструктури та видачу ліцензії від 27.04.2023 №21/764-рк), підтверджує прийняти до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (код за ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та завершення наступних платіжних операцій: 16.08.2021, сума 4000,00 грн за номером платіжної картки НОМЕР_2 , номер платежу 6376474335833298895242550. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.
Таким чином, наданим листом кредитор підтверджував виконання ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес»  платіжної операції, а саме, перерахування прийнятої до виконання від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" платіжної операції від 16.08.2021 на суму 4000,00 грн за номером платіжної картки НОМЕР_2 , номер платежу 6376474335833298895242550.
В той же час, по-перше, згідно вказаного листа ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку на підставі рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфраструктури та видачу ліцензії від 27.04.2023. Платіжна операція відбувалась 16.08.2021. Доказів знаходження ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» у Реєстрі платіжної інфраструктури у 2021 році, а відповідно і правомочність надання  Компанією фінансових платіжних послуг у 2021 році кредитором не надано.
По-друге,  згідно вказаного листа ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес»  підтвердила прийняття до виконання платіжної інструкції від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018. Разом з цим, доказів укладення такого договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018  між Компанією та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" не надано, отже, не вбачається можливим встановити правовідносини ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" з ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» з приводу надання та отримання послуг за платіжною операцією згідно договору позики №75335236 від 16.08.2021.  
Відтак, наданий кредитором лист не розцінюється судом як такий, що підтверджує  проведення господарської операції з надання коштів у позику за  договором №75335236 від 16.08.2021. 
Таким чином, доказів перерахування коштів боржнику за договором позики №75335236 від 16.08.2021 суду не надано.
Крім того, колегія суддів вважає, що розрахунок заборгованості станом на 27.01.2022 в розмірі 13 552,00 грн, здійснений ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та доданий до заяви з грошовими вимогами ТОВ "Коллект Центр" є документом, що створений самим первісним кредитором -  ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не можуть бути доказом наявності заборгованості боржника. 
Таким чином, надання позичальнику кредитних коштів з урахуванням наданих кредитором доказів, суду не доведено.
Колегія суддів зазначає,  що  у питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії, суд не розглядає позов по суті, а перевіряє таку заяву на відповідність вимогам законодавства і встановлює обставини щодо обґрунтованості чи не обґрунтованості заявлених кредитором вимог до боржника.
Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. 
У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі №     904/9428/21).
Суд має розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство в поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування для забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.
Зважаючи на викладене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності на предмет належності, допустимості, достовірності та вірогідності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання грошових вимог ТОВ "Коллект Центр" за договором позики №75335236 від 16.08.2021.
Оскільки господарським судом правомірно відхилені у грошові вимоги ТОВ "Коллект Центр" до боржника, тому відсутні і підстави для скасування як ухвали Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 про відхилення грошових вимог, так і ухвали від 03.10.2024 винесеної за результатом попереднього засідання, в тому числі і  щодо грошових вимог ТОВ "Коллект Центр". Викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не спростовують висновків господарського суду, відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 у справі №922/820/24 та ухвала від 03.10.2024, постановлена за результатом попереднього засідання, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для їх скасування немає.
Понесені апелянтом судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за ним.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.10.2024 постановлену за результатом розгляду заяви ТОВ "Коллект Центр" з грошовими вимогами у справі №922/820/24 залишити без змін.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.10.2024  постановлену за результатом попереднього засідання у справі №922/820/24 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст постанови складено   13.12.2024 

Головуючий суддя                                                                     В.В. Лакіза

Суддя                                                                                           Л.М. Здоровко  

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна