УХВАЛА
 
07 листопада 2024 року 
 
м. Київ
 
справа № 752/3125/22
провадження № 61-14814ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Білий дім» про зобов`язання відновити становище, яке існувало до порушення права власності,
 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Білий дім» (далі - ОСББ «Білий дім») про зобов`язання відновити становище, яке існувало до порушення права власності, та захистити його право власності шляхом зобов`язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення права власності, а саме: встановити напрямні металеві стовпчики згідно доданої до заяви схеми.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що у дворі будинку АДРЕСА_1 на заасфальтованому майданчику під вікнами квартири позивача існує стихійна нічна стоянка автомобілів мешканців цього будинку.
Позивач зазначав, що на місця зруйнованої відповідачем зеленої зони під вікнами квартири позивача, ним же були встановлені напрямні металеві стовпчики вздовж зовнішнього краю проїзної частини прибудинкової дороги, призначені для забезпечення видимості зовнішнього краю проїзної частини прибудинкової дороги та створення фізичних перешкод по недопущенню стоянки і руху автомобілів безпосередньо під вікнами квартири.
У подальшому, для цього ОСОБА_1 було придбано на металобазі квадратну металеву трубу, власноручно виготовлено сім напрямних металевих стовпчиків та встановлено згідно схеми, доданої до заяви.
При цьому, відповідачем напрямні металеві стовпчики було перерізано майже навпіл, а позивачу вручено протокол позачергових зборів правління ОСББ «Білий дім», у якому зазначено про те, що ці стовпчики встановлені незаконно та їх необхідно демонтувати.
Оскільки стовпчики були не демонтовані, а зрізані, позивач вважав, що майно було пошкоджено.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 зазначав, що такими діями ОСББ «Білий дім», було порушено публічний порядок, а наслідком нікчемного правочину було порушення конституційного права власності, пошкодження майна та незаконне заволодіння ним.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати оскаржувані судові рішення.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах                         з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі                             ЦПК України.
 
Верховним Судом враховано, що Рішенням Конституційного Суду України                           від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права                   на судовий захист у малозначних спорах, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру, зокрема, про зобов`язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення права власності, а саме: встановити напрямні металеві стовпчики згідно доданої до заяви схеми, що не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, а тому справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.
 
Посилання заявника на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах, підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи               від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року                                                 та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року).
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури                 у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services                           v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої                                   статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої                               статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Білий дім» про зобов`язання відновити становище, яке існувало до порушення права власності відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
  Судді:          	  І. Ю. Гулейков                                                    Р. А. Лідовець       Д. Д. Луспеник