ПОСТАНОВА 
Іменем України

13 листопада 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/2566/23
провадження № 22-ц/4809/1424/24 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Гончар О.В.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2024 року у складі судді Іванової Н.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
       У квітні 2023 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
       В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 404/4604/14-ц від 30 липня 2014 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Виконавчий лист відповідно до цього рішення знаходиться на виконанні у Фортечному відділі ДВС у м. Кропивницькому Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса).
Судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 404/7500/22 від 20 січня 2023 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
Цей судовий наказ знаходиться на виконанні у Фортечному відділі ДВС у м. Кропивницькому Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса).
Вказував, що ним сплачується 50% його заробітної плати на утримання двох дітей. За усталеною судовою практикою ухвалення рішень про стягнення аліментів, розмір аліментів на утримання двох дітей становить 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) особи. Крім того, на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_2 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.
       Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив:
зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з 1/4 частини його доходу щомісячно до 1/6 частини щомісячно до досягнення дитиною повноліття; 
зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на користь ОСОБА_2  на утримання доньки –  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2  у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку з 1/4 частини доходу щомісячно до 1/6 частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2024 року позов задоволено. 
Зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з 1/4 частини його доходу щомісячно до 1/6 частини щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Відкликано виконавчий лист за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2014 року у цивільній справі № 404/4604/14-ц, номер провадження 2/404/2063/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
Зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, з 1/4 частини доходу щомісячно до 1/6 частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Судовий наказ Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 404/7500/22 від 20 січня 2023 року, відкликано, та після закінчення його виконання станом на день набрання законної сили рішенням суду, повернуто до суду, що його видав.
Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі по 536,80 грн. з кожної.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_3  зазначила, що висновки суду не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи, які суд визнав встановленими і обґрунтованими.
       Зокрема, відповідач посилалась на те, що зменшення розміру встановлених судом аліментів суперечить інтересам дитини. Вказувала, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що на час звернення до суду та розгляду справи в суді, його матеріальний стан погіршився. 
       Вважає, що посилання позивача на усталену судову практику винесення рішень про стягнення аліментів, щодо визначення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку особи, не заслуговують на увагу, оскільки законодавством України закріплено виключно гарантований державою рівень матеріального забезпечення громадянина України, у тому числі дитини до досягнення нею певного віку. Позивач спроможний надавати матеріальну допомогу синові у визначеному судом розмірі, що є достатнім та таким, що відповідає потребам дитини, спрямований на забезпечення її гармонійного розвитку, а тому відсутні будь які підстави для перегляду судом встановленого раніше розміру аліментів.
Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.
Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 квітня 2017 року.
Від шлюбу у сторін є син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2014 року (справа № 404/4604/14-ц), з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 02 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На підставі вказаного рішення суду державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 44843628.
03 березня 2020 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 , на підтвердження чого надано свідоцтво про шлюб.
Від вказаного шлюбу у них народилась дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження з записами даних про батьків.
Судом наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з 27 грудня 2022 року і до 24 квітня 2039 року.
На підставі вказаного судового наказу державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження ВП № 70962893.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Довідкою КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Кіровоградської обласної ради» від 30 жовтня 2023 року підтверджується те, що молодший лейтенант в/ч НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , 1991 року народження, знаходився на стаціонарному лікуванні в підприємстві у психоневрологічному відділенні для хворих з граничними психічними розладами № 16 з 19 вересня 2023 року по 31 жовтня 2023 року.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4408/16, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» у період з 04 листопада 2016 року по 25 листопада 2016 року, з діагнозом посттравматичний стресовий розлад F 43.1.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4538/17, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» у період з 09 листопада 2017 року по 08 грудня 2017 року, з діагнозом змішаний тривожно-депресивний розлад F 41.2.
Згідно медичної довідки № 411 про проходження щорічного періодичного психіатричного огляду, ОСОБА_1 пройшов 29 березня 2023 року щорічний періодичний психіатричний огляд. Протипоказань до виконання службових обов`язків на час огляду не виявлено.
Згідно медичної довідки про проходження періодичного медичного огляду працівника від 29 березня 2023 року, ОСОБА_1 пройшов періодичний медогляд, висновок про стан здоров`я: придатний.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 01 січня 2024 року №2, виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою командира 4-го стрілецького взводу стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку), та звільненого відповідно до пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби в запас наказом командувача Національної гвардії України від 22 грудня 2023 року №276 о/с через сімейні обставини (у зв`язку із зникненням безвісти батька під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ під час воєнного стану), без права носіння військової форми одягу 02 січня 2024 року, та для взяття на військовий облік направити до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01 травня 2022 року по 30 квітня 2023 року без урахування аліментів становить 473 324 грн. 56 коп., що підтверджується довідкою про його доходи.
З індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5), вбачається, що ОСОБА_1 за 2023 рік отримав дохід у розмірі 474 225,50 грн. В січні 2024 року ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 106500 грн. З лютого 2024 року відомості про доходи позивача відсутні.
Згідно договору оренди нерухомого майна від 31 серпня 2018 року, ОСОБА_1 орендує квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Оплата за об`єкт оренди складає 6000 грн. на місяць.
Згідно довідки ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД», ОСОБА_2 працює в товаристві з 08 листопада 2016 року згідно наказу про прийом № 07/11-08-П від 07 листопада 2016 року на посаді касир. Знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 21 липня 2021 року до 24 квітня 2024 року згідно наказу № 12/07-01 від 12 липня 2021 року.
Згідно наказу Кт24/04-001 від 24 квітня 2024 року ОСОБА_2 24 квітня 2024 року звільнилася з ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» за згодою сторін.
З індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5), вбачається, що ОСОБА_2 за 2023 рік отримала дохід у розмірі 80400 грн.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 – адвокат Титаренко Г.С. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. 
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Кошутська О.С. заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін. 
ОСОБА_2 , яка була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилася.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в  постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. 
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Верховний Суд України в постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19, дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.
Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про зміну обставин, які потягли за собою неможливість сплачувати аліменти позивачем на утримання сина ОСОБА_8 у раніше визначеному судом розмірі.
Колегія суддів вважає, що стягнутий рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2014 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, у зв`язку з тим, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває інша дитина не буде спрямовано на належне забезпечення сина - ОСОБА_8 , та суперечитиме інтересам дитини.
Крім того, колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (стаття 155 СК України).
Не є прийнятними висновки суду першої інстанції про те, що підставою для зміни розміру аліментів є зміна матеріального становища позивача у зв`язку з народженням другої дитини у іншому шлюбі, оскільки дитина від попереднього шлюбу не повинна бути звужена у правах через народження у платника аліментів іншої дитини. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Також колегія суддів зауважує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, на матір.
У розпорядження суду, позивачем не було надано доказів, що свідчили б про погіршення стану його здоров`я, чи які б вказували про перебування на його утриманні батьків, а також про значне погіршення його матеріального стану.
Матеріальний стан позивача є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє його від обов`язку утримувати свою малолітню дитину, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, він сплачує аліменти на користь двох дітей, що в сукупному розмірі становить 50 відсотків його заробітної плати. Такий розмір стягнень перевищує встановлений судовою практикою розмір аліментів, який має підлягає стягненню на двох дітей і має становити 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу). 
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги зазначені доводи позивача, оскільки вони не ґрунтуються на нормах закону, тому ця підстава для зменшення розміру аліментів не має значення.
При цьому колегія суддів виходить з того, що ст. 192 СК України дійсно передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст. 81 ЦПК України).
Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч.1 ст. 84 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, саме позивач повинен був довести обставини, які мають значення для вирішення спору за ст. 192 СК України, зокрема, і те, що зміна його сімейного становища вплинула на можливість виплачувати ним аліменти на утримання дочки ОСОБА_9 в раніше визначеному судовим рішенням розмірі та надати відповідні докази, що позивачем зроблено не було.
Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а перебування на його утриманні дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20.
Оскільки позивач не надав доказів погіршення його матеріального становища, не обґрунтував саме таке зменшення, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.
При цьому колегія суддів враховує, що згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
На переконання колегії суддів, без доведення позивачем вищевказаних обставин, зменшення аліментів на утримання дитини не буде обґрунтованим та суперечитиме її інтересам.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За наведених обставин, керуючись положеннями ст. 376 ЦПК України вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання дитини – сина ОСОБА_8 , не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги. В іншій частині рішення суду зміні чи скасуванню не підлягає.
Щодо розподілу судового збору
За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
При подані апеляційної скарги ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 1640, 00 грн. 
Оскільки при зверненні до суду позивач на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, враховуючи наслідки розгляду справи та вимоги ст. 141 ЦПК України, сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1640,00 грн. підлягає компенсації за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2024 року в частині позовних вимог про зменшення розміру аліментів, стягнутих з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_3 - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Понесені  ОСОБА_3 судові витрати, по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 15 листопада 2024 року.

Головуючий суддя                                                                А.М. Головань

Судді                                                                                        О.Л. Дуковський

                                                                                       Л.М. Дьомич