УХВАЛА

22 жовтня 2024 року 
м. Київ

справа № 825/1704/17
адміністративне провадження № К/990/39796/24 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду      Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21  травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20  серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки),
УСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26 травня 2017 року №0002011302, №0002021302, №0002051302, №0002061302, №0002071302, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25 вересня 2017 року №Ф-0003631302 та рішення від 25  вересня 2017 року №0003641302 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13  червня 2018 року, позов було задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 26 травня 2017 року №0002011302, №0002021302, №0002051302, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 вересня 2017  року №Ф-0003631302, рішення від 25 вересня 2017 року №0003641302 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, в решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 31 січня 2024 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області було задоволено частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2018 року скасовано в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26  травня 2017 року №0002011302, №0002021302, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25 вересня 2017 року №Ф-0003631302, рішення від 25 вересня 2017 року №0003641302, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції; в іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 8  лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2018 року залишено без змін.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20  серпня 2024 року, позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26 травня 2017 року №0002011302 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням в сумі 118  856,36 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 59  428,18 грн; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26 травня 2017 року №0002021302 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням в сумі 9375,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2343,75 грн.; визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25 вересня 2017 року №0003641302 в частині донарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 81  914,53 грн та застосування штрафних санкцій в сумі 16  382,91 грн; визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 вересня 2017 року 
№Ф-0003631302 в частині недоїмки в сумі 81  914,53 грн. В решті позову відмовлено.
18 жовтня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у якій скаржник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Раніше подану касаційну скаргу Верховний Суд ухвалою від 18 вересня 2024 року повернув через відсутність належного викладення підстав касаційного оскарження. 
У поданій скаржником касаційній скарзі викладено обставини справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. Обов`язкових умов, передбачених при поданні касаційної скарги на підставі частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі так і не зазначено.
Під час перевірки вдруге поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а її зміст є повністю ідентичним (додано лише клопотання про поновлення строку касаційного оскарження) до попередньої касаційної скарги, яку Верховний Суд вже визнав неналежно оформленою.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.
Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
Однак, звертаючись з касаційною скаргою повторно, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередньої касаційної скарги, що свідчить про формальне ставлення скаржника до оформлення касаційної скарги та ігнорування ним роз`яснень, наданих Верховним Судом.
Суд звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки), повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Н.Є. Блажівська