ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 165/1288/20
провадження № 61-8491св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), 
Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - виконавчий комітет Нововолинської міської ради як орган опіки та піклування,
третя особа - Нововолинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Нововолинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на постанову Волинського апеляційного суду від 09 травня 2023 рокуу складі колегії суддів: Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до виконавчого комітету Нововолинської міської ради як органу опіки та піклування, третя особа - Нововолинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про зміну прізвища дитини та зобов?язання вчинити дії.
 
Позов мотивувала тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та сина позивачки ОСОБА_3 , які перебували у громадянському шлюбі, народилась ОСОБА_4 . До народження дівчинки її син та ОСОБА_2 протягом чотирьох років жили однією сім`єю, вели спільне господарство. Під час реєстрації народження дитини в Нововолинському відділі ДРАЦС РС Нововолинського МУЮ Волинської області 07 травня 2015 року, актовий запис № 196, запис про батька дитини провадився за прізвищем матері. Прізвище дитині невістка дала своє, а по батькові вказала її сина та набула статусу одинокої матері. 
 
Позивачка вказувала, що матір дитини почала вести антиморальний спосіб життя, тому фактичні шлюбні стосунки її син та невістка розірвали, дитина залишилась проживати разом з матір`ю.
 
Син позивачки ОСОБА_3 неодноразово судимий, на час звернення до суду відбував покарання у місцях позбавлення волі. 
 
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2019 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
Рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 24 січня 2020 року малолітній ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено ОСОБА_1 опікуном.
 
Позивачка завжди вважала себе бабусею ОСОБА_7 , намагалась допомагати із вихованням та матеріальним забезпеченням дитини. З 10 листопада 
2018 року дитина живе в родині позивачки. Родинні зв`язки позивачки та ОСОБА_8 підтверджуються генетичним дослідженням. 
 
Позивачка вважала, що прізвище « ОСОБА_9 » може негативно вплинути на ОСОБА_7 та її подальше життя, дитина може переживати осуд з боку лікарів, поліцейських та сторонніх осіб, крім того, дитина постійно запитує щодо різних прізвищ у неї, та у позивачки. Тому позивачка вважала, що у дитини повинно бути спільне з нею прізвище - ОСОБА_10 .
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила змінити прізвище малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Нововолинська, Волинської області з прізвища « ОСОБА_9 » на прізвище « ОСОБА_10 »; зобов`язати Нововолинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни до актового запису від 07 травня 2015 року 
№ 196 про народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши прізвище дитини із « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».
 
Справу суди розглядали неодноразово.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 31 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зробив висновок, що суд може вирішити спір щодо зміни прізвища дитини лише між батьками дитини. У цьому випадку малолітня ОСОБА_11 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, 
у зв`язку з тим, що мати дитини за рішенням суду позбавлена батьківських прав, а реєстрація народження проведена відповідно до статті 135 СК України. Позивач як опікун немає права ініціювати питання про зміну прізвища дитини, позбавленої батьківського піклування.
 
Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції
 
Постановою Верховного Суду від 19 січня 2022 року касаційну скаргу 
 ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 31 серпня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що, вирішуючи цей спір, суди не звернули уваги, що опікуни малолітніх дітей мають майже такий самий обсяг прав та обов`язків, як і батьки. Відмінність опікунських прав та обов`язків від батьківських полягає у тому, що вони дещо вужчі за обсягом 
і перебувають під суворим контролем органу опіки та піклування. Верховний Суд вказав, що при вирішенні спору щодо дитини суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Інтереси дитини 
є пріоритетними і визначальними для вирішення спору щодо зміни її прізвища. У справах щодо зміни прізвища дитини узагальнений та формальний підхід є неприпустимим. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції (новий розгляд)
 
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 09 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зміну прізвища дитини мотивоване тим, що зміна прізвища дитини, у разі спору, можлива лише за позовом одного з батьків, а позивач як опікун дитини згідно з чинним законодавством немає можливості ініціювати питання про зміну прізвища дитини, позбавленої батьківського піклування. Тому суд вважав, що позивач обрала неправильний спосіб захисту порушеного права.
 
Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Нововолинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни до актового запису від 07 травня 2015 року № 196, про народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши прізвище дитини з прізвища « ОСОБА_9 » на прізвище « ОСОБА_10 », мотивоване тим, що Нововолинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Суд не може своїм рішенням установлювати права чи обов`язки третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, а також установлювати чи захищати їх права. Позовні вимоги звертаються до відповідачів у справі, а не до третіх осіб. 
А тому суд не може задовольняти позовну вимогу про зобов`язання третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, вчинити певні дії.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції (новий розгляд)
 
Постановою Волинського апеляційного суду від 09 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
 
Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 09 березня 2023 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.
 
Змінено прізвище малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Нововолинська Волинської області, з прізвища « ОСОБА_9 » на прізвище « ОСОБА_10 ».
 
Зобов`язано Нововолинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни до актового запису від 07 травня 2015 року № 196 про народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінивши прізвище дитини з прізвища « ОСОБА_9 » на прізвище « ОСОБА_10 ».
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції формально, непропорційно та несправедливо позбавив позивача як опікуна дитини, позбавленої батьківського піклування, права ініціювати зміну прізвища дитини, чим порушив сутність цього права та положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У цьому випадку суд першої інстанції, відмовляючи у позові, допустив непропорційне втручання у право позивача на зміну прізвища дитини, оскільки не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами позивача і дитини. Апеляційний суд врахував думку дитини.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
08 червня 2023 року Нововолинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Волинського апеляційного суду від 09 травня 2023 року та залишити в силі рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 09 березня 2023 року.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що, приймаючи рішення, суд першої інстанції врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 
19 січня 2022 року. Орган опіки не має повноважень вирішувати питання про зміну прізвища дитини, позбавленої батьківського піклування. Позивачка як опікун малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, 
з письмовою заявою щодо зміни прізвища малолітньої ОСОБА_5 та внесення змін до актового запису про народження до відділу державної реєстрації актів цивільного стану не зверталася. Спір щодо зміни прізвища дитини, який відповідно до статей 145, 148 СК України підлягає вирішенню органом опіки та піклування, що є відповідачем у справі, відсутній. Вимоги до відповідача позивач як опікун малолітньої дитини не висуває, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такий спосіб 
є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, оскільки задоволення позовних вимог не призведе до захисту або відновлення порушеного права позивача. Нововолинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залучений 
у справі як третя особа, а тому суд не може задовольняти позовну вимогу про зобов?язання третьої особи вчинити певні дії, зокрема внести зміни до актового запису від 07 травня 2015 року № 196 про народження дитини ОСОБА_5 . Заявник вказує що саме органи державної реєстрації актів цивільного стану повинні бути відповідачами у справах щодо позову опікуна малолітньої дитини про зміну прізвища дитини, яка позбавлена батьківського піклування.
 
Доводи інших учасників справи
 
13 і 14 липня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бондарук С. Ф. подав до Верховного Суду відзиви, у яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Волинського апеляційного суду від 09 травня 2023 року - без змін.
 
Відзиви мотивовані тим, що в касаційній скарзі жодним чином не висвітлюється питання забезпечення якнайкращих інтересів дитини, а зміст самої скарги зводиться до цитування рішення суду першої інстанції та ґрунтується на формальних мотивах, довільному та вибірковому тлумаченні норм матеріального і процесуального права та практики Верховного Суду.
 
Аргументи заявника
 
14 липня 2023 року Нововолинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав до Верховного Суду заперечення на відзив, у якому просить скасувати постанову Волинського апеляційного суду від 09 травня 2023 року та залишити в силі рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 09 березня 2023 року.
 
Заперечення мотивоване тим, що позовні вимоги звертаються до відповідачів у справі, а не до третіх осіб. Суд не може задовольняти позовну вимогу про збов?язання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, вчинити дії, зокрема, внести зміни до актового запису від 07 травня 2015 року № 196 про народження дитини. Аналогічна позиція викладена 
у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19).
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Нововолинського міського суду Волинської області.
 
31 липня 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені 
у відзивах на касаційну скаргу та у запереченні на відзив, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволеннюз таких підстав.
 
Фактичні обставини справи 
 
Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані 
ОСОБА_12 і ОСОБА_2 .
 
Із копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_5 , сформованого 
30 червня 2017 року, відомо, що ОСОБА_5 народилась 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про матір дитини, ОСОБА_2 , зазначено відповідно до медичного свідоцтва про народження від 30 квітня 2015 року № 237 Нововолинської ЦМЛ Волинської області, відомості про батька дитини, ОСОБА_12 , внесено за вказівкою матері, державну реєстрацію народження проведено відповідно до частини першої статті 135 СК України.
 
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 12 грудня 2019 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо малолітньої дочки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнено із ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 200,00 грн щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи або на рахунок закладу, де будуть утримуватися діти з 09 липня 2019 року до досягнення ними повноліття.
 
Рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 24 січня 2020 року № 40 малолітній ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено ОСОБА_1 опікуном над малолітньою ОСОБА_5 .
 
Згідно з актом фактичного проживання членів сім`ї від 27 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживають з 10 листопада 2018 року за однією адресою, матір дитини жодного разу не відвідувала доньку.
 
Син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який є біологічним батьком дитини, перебуває у місцях позбавлення волі. 
 
З наявної в матеріалах справи відповіді, наданої виконавчим комітетом Нововолинської міської ради Волинської області, від 10 лютого 2020 року 
№ Я-103 випливає, що через відсутність повноважень в органу опіки 
і піклування виконком відмовив опікуну ОСОБА_1 у вирішенні питання про зміну прізвища малолітньої ОСОБА_5 .
 
На виконання ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 05 травня 2022 року з метою заслуховування думки дитини щодо зміни її прізвища 11 травня 2022 року практичний психолог Нововолинського ліцею № 4 імені Т. Г. Шевченка провів з малолітньою ОСОБА_5 бесіду, за результатами якої зроблено висновок, що дитина виявляє бажання змінити прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.
 
Щодо вимог про зміну прізвища дитини
 
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 
СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
 
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 
1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
 
Кожна дитина відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини 
від 20 листопада 1989 року має право на збереження індивідуальності.
 
Одним з основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.
 
Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
 
Частинами третьою, п`ятою статті 148 СК України передбачено, що в разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.
 
У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.
 
Європейський суд з прав людини, застосовуючи статтю 8 Конвенції зауважив, що визнаючи, що в особи можуть існувати справжні причини, щоб бажати змінити своє ім`я, Суд визнає, що законодавчі обмеження такої можливості можуть бути виправдані інтересами суспільства, наприклад, для забезпечення точного обліку населення або схоронності засобів ідентифікації особи та зв`язку носіїв певного імені з сім`єю (див. вищезазначене рішення у справі «Ст`єрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland), п, 39). Суд також нагадує, що Договірні держави мають широкі межі свободи розсуду у сфері регулювання зміни імен особами, а його завдання полягає не у тому, щоб замінити собою компетентні державні органи при визначенні найбільш відповідної політики 
у зазначеній сфері, а у перевірці згідно з Конвенцією рішень, ухвалених зазначеними органами при здійсненні своїх дискреційних повноважень (див. вищезазначене рішення у справі «Ст`єрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland), п. 39). Саме державному органу належить навести відповідні та достатні підстави на підтримку своєї відмови у наданні дозволу на зміну імені особи для того, щоб це обмеження вважалося «необхідним у демократичному суспільстві» (див. рішення від 21 жовтня 2008 року у справі «Гюзель Ердагьоз проти Туреччини» (), заява № 37483/02, пп. 50-55).
 
Опікуни малолітніх дітей мають майже такий самий обсяг прав та обов`язків, як і батьки. Відмінність опікунських прав та обов`язків від батьківських полягає у тому, що вони дещо вужчі за обсягом і перебувають під суворим контролем органу опіки та піклування. 
 
Так, відповідно до статті 246 СК України орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку чи піклування. Права та обов`язки опікуна дитини визначені у статті 249 СК України та статті 67 ЦК України. Основний обов`язок опікуна малолітньої особи - дбати про її виховання, навчання та розвиток, здійснювати дії, які відповідають найкращим інтересам дитини. Згідно з частиною четвертою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.
 
Якщо позов (заяву) до суду щодо визначення особистих і немайнових прав дитини подає опікун, то залучення органу опіки та піклування як відповідача 
у справі є правильним, оскільки відповідно до частини першої статті 246 СК України орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування.
 
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить
 
Предметом спору в цій справі є зміна прізвища неповнолітньої дитини, яка позбавлена батьківського піклування, за позовом її опікуна.
 
Надаючи оцінку заявленим вимогам, Верховний Суд враховує таке.
 
Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року). 
 
Право на ім`я є особистим немайновим правом фізичної особи (статті 28, 295 ЦК України). 
 
Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону (частина третя статті 28 ЦК України). Зміна імені фізичної особи також відбувається відповідно до закону. Таким чином, тільки в нормі закону можуть встановлюватися підстави для зміни імені фізичної особи. 
 
Це передбачено нормами частин четвертої, п`ятої статті 295 ЦК України, відповідно до яких підставами для зміни імені є: усиновлення, визнання усиновлення недійсним або його скасування; реєстрація шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.
 
Суб`єктами, які мають право на зміну прізвища, є: самі особи; їх батьки (для зміни прізвища малолітніх осіб); їх усиновлювачі (які дорівнюються до батьків у правовому значенні обсягу їх прав стосовно дітей).
 
Інші особи здійсненням особистого немайнового права малолітньої особи на ім`я законом не наділені.
 
Опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових 
і майнових прав та інтересів зокрема малолітніх осіб (частина перша статті 55 ЦК України). 
 
Функції опікуна в контексті особистих немайнових прав полягають у догляді за підопічним, його лікуванні, виконанні обов`язку дбати про його виховання, навчання та розвиток (частина перша статті 67 ЦК України). Щодо майнових прав та інтересів підопічних, то опікун вчиняє правочини від імені та 
в інтересах підопічного (частина третя статті 67 ЦК України).
 
Інших дій і можливостей опікуна щодо здійснення особистих немайнових прав підопічного, зокрема на зміну його імені, законом не передбачено.
 
Тому малолітня особа має залишатися з тим іменем, яке вона має, незалежно від призначення їй опікуна, який не вправі порушувати питання перед державними органами про зміну імені малолітнього.
 
Установивши, що ОСОБА_1 , яка є опікуном малолітньої ОСОБА_5 , яка позбавлена батьківського піклування, звернулась до суду з позовом про зміну прізвища малолітньої дитини, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки опікун не вправі порушувати питання перед державними органами про зміну імені малолітньої дитини.
 
Оскільки немає підстав для зміни прізвища дитини за позовом опікуна, підстав для зобов?язання третьої особи внести зміни до актового запису народження дитини також немає.
 
Оскільки суд апеляційної інстанції скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, яке відповідало вимогам закону, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково 
і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку про те, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку 
з наведеним колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Українипостанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, судові витрати за подання касаційної скарги в розмірі 1 681,60 грн слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Нововолинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Нововолинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задовольнити.
 
Постанову Волинського апеляційного суду від 09 травня 2023 року скасувати, рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 09 березня 2023 року залишити в силі.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Нововолинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 1 681,60 грн судових витрат зі сплати судового збору.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун
| М. Ю. Тітов